ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м.Суми

Справа №591/8912/24

Номер провадження 22-ц/816/873/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Сапіги Миколи Миколайовича

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2024 року про залишення позову без розгляду, в складі судді Ніколаєнко О.О., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми позов АТ «Райффайзен Банк», поданий та підписаний представником Сапігою М.М., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник АТ «Райффайзен Банк» - Сапіга М.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вирішити питання розподілу судового збору за апеляційний перегляд справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду з підстав підписання його не повноважною особою та надання на підтвердження повноважень представника лише довіреності.

Вказує, що при подачі позову Сапіга М.М. діяв у порядку самопредставництва юридичної особи АТ «Райффайзен Банк» на підставі п. 8.7 Статуту АТ «Райффайзен Банк», наказу про переведення від 01.07.2019 р. №991-к та посадової інструкції від 03.04.2023 р., якою передбачені повноваження на представництво інтересів АТ «Райффайзен Банк» у всіх судах загальної юрисдикції в порядку самопредставництва, в тому числі складання та підписання позовних заяв.

Зазначає, що відповідні документи підтверджуючі повноваження представника AT «Райффайзен Банк» діяти в порядку представництва було подано до суду як додатки до позовної заяви під №2, №3 та №4, про підписання позову у порядку самопредставництва прямо зазначено у тексті позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, так як їх явка не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовну заяву АТ «Райффайзен Банк» без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження повноважень представляти інтереси позивача Сапігою М.М., який не є адвокатом, надано тільки довіреність, а документи, що підтверджують повноваження особи, що звернулася з позовом, діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва, відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2024 року АТ «Райффайзен Банк»» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна зава подана через систему «Електронний суд» представником цього банку Сапігою М.М.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право на справедливий суд. У ч. 1 цієї статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції закріплені такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи, справедливість судового розгляду, публічність розгляду справи та проголошення рішення, розумний строк розгляду справи, розгляд справи судом, встановленим законом, незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Суд установив, що позивачем у справі є АТ «Райффайзен Банк».

Частинами 1, 3 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальне законодавство розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 08 червня 2022 року, справа №303/4297/20, починаючи з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, потрібно підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи.

Аналогічні висновки щодо самопредствництва, зокрема, що такі повноваження підтверджуються законом, статутом, положенням, умовами трудового договору (контракту), посадовою інструкцією тощо наведено і у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року по справі 149/289/21 (61-4983св23).

У матеріалах справи наявні документи, які підтверджували повноваження Сапіги М.М. представляти у суді інтереси АТ «Райффайзен Банк» в порядку самопредставництва.

Зокрема, посадова інструкція від 03 квітня 2023 року, якою передбачені повноваження на представництво інтересів АТ «Райффайзен Банк» у всіх судах загальної юрисдикції в порядку самопредставництва, в тому числі складання та підписання позовних заяв, Витяг з наказу про переведення ОСОБА_2 на роботу від 01 липня 2019 року № 991-к (а.с. 132, 135).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав підписання позовної заяви не повноважною особою та надання на підтвердження повноважень представника лише довіреності, оскільки за встановлених обставин, подання позову через систему «Електронний суд», відповідні документи, що підтверджують повноваження представника банку, було подано в якості додатків до позову.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції не був позбавлений можливості перевірити додатки до позовної заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга представника АТ «Райффайзен Банк» - Сапіги М.М. підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню судом першої інстанції по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Сапіги Миколи Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2024 року про залишення позову без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов