Провадження № 2/742/900/25
Єдиний унікальний № 742/1292/25
РІШЕННЯ
07 травня 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сухополов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності,
І. Правовідносини сторін.
ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Жабко Н.О. (далі Позивач), звернулася до суду з позовом до Сухополов`янської ОТГ в особі Сухополов`янської сільської (далі Відповідач) ради про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої доводи мотивує тим, що зазначений будинок перебуває у фактичному володінні та користуванні позивачки. Однак, рішенням № 77335572 від 19 лютого 2025 року державний реєстратор Якименко І.В. відмовив у державній реєстрації права власності на підставі витягу з погосподарської книги, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття чи зміну речових прав. Відмова у реєстрації унеможливлює оформлення права власності на нерухоме майно.
З метою захисту порушених прав позивач змушена звернутися до суду.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 02 квітня 2025 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 07 травня 2025 року.
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. 06.05.2025, через систему «Електронний суд» адвокат Жабко Н.О. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
Відтак, 07.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради № 1334 від 09.07.2024 року станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 11).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна відсутня державна реєстрація права власності на об?єкт нерухомого майна, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29).
Як убачається з витягу із погосподарської книги № 1 за 2021 - 2025 роки Лісовосорочинського старостинського округу № 8 Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району, Чернігівської області, головою домогосподарства (житлового будинку з господарськими побутовими будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . Даний житловий будинок має наступні характеристики: рік побудови - 1982, загальна площа: 83,4 кв.м, житлова площа: 45,6 кв.м. Земля в особистому користуванні об`єкта, пдлща земельної ділянки всього 0,43 га (а.с. 10).
Відповідно до листа архівного відділу Прилуцької районної державної адміністрації в 22.01.2025 року N? 07-11/49 на зберіганні у архівному відділі перебувають документи Лісовосорочинської сільської ради за період з 1988 по 2019 рік включно. Архів не може надати жодних документів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 виділялась земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 12).
Згідно з рішенням державного реєстратора Якименко I.В. № 77335572 від 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в проведенні реєстраційних дій, а саме реєстрації права власності на житловий будинок на підставі Витягу з погосподарської книги, оскільки подані документи не дають змоги встанови набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 13).
Судом досліджено технічний паспорт від 15.06.2024 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та звіт про незалежну оцінку майна житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16, 17-28).
Згідно технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок та довідки-характеристики, до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житловий будинок під літ. А1, прибудови під літ. а1, критого ганку під літ. а2, загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м, та господарських будівель і споруд сарай під літ. Б1, сарай під літ.В1, колодязь під літ. К, вбиральня під літ. У, погріб під літ. ПГ під а1, ворота під № 1, № 3, огорожа під № 2.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та оцінка суду.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Відповідно до п.4 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» затвердженої наказом Міністерства комунального господарства УРСР від 31.01.1966, чинною на момент будівництва спірного будинку, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.
Відповідно до п.6 Інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.).
Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними правовстановлюючими документами, піддається сумніву і не визнається іншими особами.
При цьому положення ст. 41 Конституції та ст. 328 ЦК України, гарантують та визначають презумпцію правомірності набуття права власності, а не виникнення у подальшому шляхом державної реєстрації.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом, звернувшись до відповідного органу державної реєстрації ОСОБА_1 відмовлено в проведенні реєстрації права власності на житловий будинок на підставі Витягу з погосподарської книги, оскільки подані документи не дають змоги встанови набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 13).
Як убачається з витягу із погосподарської книги № 1 за 2021 - 2025 роки Лісовосорочинського старостинського округу № 8 Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району, Чернігівської області, головою домогосподарства (житлового будинку з господарськими побутовими будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . Даний житловий будинок має наступні характеристики: рік побудови - 1982, загальна площа: 83,4 кв.м, житлова площа: 45,6 кв.м (а.с. 10).
Наведені докази, на переконання суду об`єктивно підтверджують факт належності житлового будинку та господарських будівель і сопруд за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ,
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки позивач у позовній заяві не заявляє про необхідність стягнення судового збору з відповідача, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн. залишити за ним.
Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до Сухополов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації: житловий будинок із господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літ. А1, прибудови під літ. а1, критого ганку під літ. а2, загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м, та господарських будівель і споруд сарай під літ. Б1, сарай під літ.В1, колодязь під літ. К, вбиральня під літ. У, погріб під літ. ПГ під а1, ворота під № 1, № 3, огорожа під № 2.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Сухополов`янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області, , місце розташування: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Сухополова, вул. Чернігівська, 32.

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2025 року.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК