Справа № 473/6768/24
РІШЕННЯ

іменем України

"06" травня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Нікітченко М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, Вознесенської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

в грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Примаковим Костянтином Олексійовичем, до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, Вознесенської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба». Позивачка в передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . Проте при зверненні до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка отримала відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії через наявні розбіжності в документах, наданих позивачкою для оформлення спадщини (згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК № 0186178, виданого Вознесенською районною державною адміністрацією 30 травня 1997 року, прізвище спадкодавиці вказано « ОСОБА_3 », що не узгоджується з прізвищем особи, якій виданий вказаний сертифікат, зазначеним у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) «Стучінська»).

Виходячи з цих обставин позивака ОСОБА_1 просила в судовому порядку визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба».

В судове засідання представник позивачки адвокат Примаков С.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області Солощенко О.М. в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав.

Представниця відповідача Вознесенської районної державної адміністрації Шарата А.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, у відзиві на позов вказувала на те, що Вознесенська районна державна адміністрація не є належним відповідачем у справі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно матеріалів справи, спадщину після смерті вказаної особи прийняла ОСОБА_1 (позивачка є спадкоємцем на підставі ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько (син померлої) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. За її заявою приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Коваленко І.М. заведено спадкову справу №27/2024 від 20 травня 2024 року. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено (а.с.51,55,56,78).

За даними Спадкового реєстру інформація щодо посвідчених заповітів від імені ОСОБА_2 відсутня (а.с.131).

Водночас, у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) нотаріусом було відмовлено через наявні розбіжності в документах, наданих позивачкою для оформлення спадщини (згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК № 0186178, виданого Вознесенською районною державною адміністрацією 30 травня 1997 року, прізвище спадкодавиці вказано « ОСОБА_3 », що не узгоджується з прізвищем особи, якій виданий вказаний сертифікат, зазначеним у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) «Стучінська») (а.с.18, 61-62).

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, що передбачено ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» .

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

При цьому, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п.17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як убачається з матеріалів справи, згідно розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації за № 332-р від 22 жовтня 1996 року, 30 травня 1997 року Вознесенською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), серії МК № 0186178, що посвідчував право останньої на земельну частку (пай), розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба». Сертифікат зареєстровано 10 червня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 479 (а.с. 15).

З інформації, наданої 10 червня 2024 року відділом № 2 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, слідує, що на підставі рішення № 332-р від 22 жовтня 1996 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), серії МК № 0186178 із земель КСП «Дружба» розміром 4,86 в умовних кадастрових гектарах в межах території Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» зроблено запис за № 479, що сертифікат на право на земельну частку (пай), серії МК № 0186178, видано ОСОБА_2 (а.с.101, 103,104).

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 9-14-0.120-1603/2-25 від 16 квітня 2025 року ОСОБА_5 включена до списку осіб, які мають право на земельну ділянку частку (пай) (під № 758), що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії МК № 6 від 15 грудня 1995 року, виданого КСП «Дружба» (а.с.138).

Отже, вищевикладене свідчить про те, що за життя спадкодавиці належало право на спірну земельну частку (пай).

Тому, з огляду на викладене, положення ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», майнове право на земельну частку (пай) ввійшло до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

З положень ст.ст. 1217, 1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом.

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Проте, як зазначив Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18, від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини/знаходження спадкового майна.

З урахуванням наведеного, оскільки Вознесенська районна державна адміністрація не є належним відповідачем у справі, а тому в задоволенні вимог до неї слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 - 265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 4,86 (чотири цілих вісімдесят шість сотих) умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0186178, виданий 30 травня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №479) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан