Провадження № 6/761/553/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., перевіривши матеріали подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ АБ «Південний» про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю з Київського районного суду м.Одеси надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на строк до виконання зобов`язань за виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси №947/13650/22 від 24.02.2023, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» залишок боргу до стягнення у розмірі 245 277,82 грн. та основної винагороди приватного виконавця.

В той же час, зазначена заява не може бути прийнята до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під судовим рішенням розуміється рішення, яким закінчується розгляд справи в суді та яке ухвалюється іменем України. Відтак, в розумінні ст. 446 ЦПК України до рішень інших органів (посадових осіб) судові рішення не відносяться.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення , постанови , судові накази.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м.Одеси №947/13650/22 від 24.02.2023 року, який виданий Київським районним судом м.Одеси на підставі рішення Київського районного судом м.Одеси від 11.10.2022 року по справі №947/13650/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» борг у розмірі 253231, 27 грн.

З аналізу норм ст. 441, 446 ЦПК України, слідує, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи у зв`язку з невиконанням судового рішення у цивільній справі є одним із процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, а тому має вирішуватись Київським районним судом м.Одеси, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника не підсудне Шевченківському районному суду м. Києва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При цьому, статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Адже Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

З огляду на викладене, подання необхідно передати за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси.

Керуючись ст.31, 441, 353-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ АБ «Південний» про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України направити за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя