Провадження № 2/752/3452/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадео Право" про стягнення грошових коштів у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про надання юридичних послуг, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом про стягнення грошових коштів у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про надання юридичних послуг.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 19 серпня 2023 року між сторонами у справі був укладений договір № про надання юридичних послуг, згідно п. 1.1 якого відповідач зобов"язувався виконати доручення позивача на надання юридичних послуг, вказаних у договорі, а позивач зобов"язувалася прийняти та сплатити надані товариством юридичні послуги у розмірі, в порядку та на умовах, визначених договором.

Проте, ТОВ "Амадео право" було надано позивачу послуги неналежної якості та не в повному обсязі, як це було зазначено в договорі, тобто своїх зобов"язань про надання юридичних послуг на суму 30 000 грн. згідно договору відповідач не виконав. Відповідач не подав відповіді на відзив на апеляційну скаргу та інші необхідні процесуальні документи, не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні 05 грудня 2023 року та 09 січня 2024 року та загалом не надало правового супроводу представництва інтересів позивача в суді, що не відповідає переліку наданих послуг. Ніяких консультацій ТОВ "Амадео право" позивачу не надано, були тільки обіцянки, які потім не виконувались. Загалом всі юридичні послуги по представництву інтересів в апеляційній інстанції суду було виконано адвокатом Олійник Б.І. на підставі укладеної між ним та позивачем угоди про надання правової (правничої) допомоги №01/09-СК від 19.09.2023 р. без фінансової складової. З огляду на бездіяльність представника позивача, 05.12.2023 р. колегією суддів Північного апеляційного господарського суду постановлено рішення про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №910/6175/23. Недобросовісна поведінка відповідача призвела до надмірних грошових витрат ОСОБА_1 у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу на користь відповідачів.

Позивач зазначає, що її майновий стан не дозволяє сплачувати зайві кошти, оскільки її дохід обмежений розміром заробітної плати та вона має на утриманні дитину віком до 18 років. Просить стягнути з відповідача також моральну шкоду, посилаючись на те, що внаслідок невиконання ТОВ "Амадео право" умов договору, відсутність на судових засіданнях та повної бездіяльності під час всього судового провадження вона витратила зайві кошти, вимушена була нервувати, підірвала власне здоров"я, втратила власну ділову репутацію та спокійне життя.

За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 30 000 грн., сплачених нею згідно умов договору № від 19.08.2023 р., 4 066,30 грн. судового збору, сплаченого ОСОБА_1 до Північного апеляційного суду, 4 000 гн. витрат на правничу допомогу на користь відповідача по справі № 910/6175/23 в апеляційній інстанції, 5 421,70 грн. судового збору, сплаченого позивачем у зв"язку з поданням касаційної скарги, 6 250 грн. витрат на правничу допомогу на користь відповідачів в касаційній інстанції, а також 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. (а.с. 53)

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 62)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2024 року дана цивільна справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. (а.с. 75)

Відповідач ТОВ "Амадео право" надіслав відзив на позовну заяву. (а.с. 89) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 19.08.2023 р., було укладено договір № про надання юридичних послуг між ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» та ОСОБА_1 , сума договору складає 30 000 гривень. 25.08.2023 р. позивач власноруч підписала Акт приймання-передачі за договором № про надання юридичних послуг від 19.08.2023р. на суму 10 000 гривень, після чого позивач власноруч підписала 28.09.2023 р. Акт приймання-передачі за договором № про надання юридичних послуг від 19.08.2023 р., на суму 20 000 гривень. Отже, відповідачем повністю було надано весь спектр послуг відповідно до вищевказаного договору.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач ТОВ "Амадео право" в суове засідання не забезпечив явку свого представника, надіслав заяву про судовий розгляд без участі представника.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

19.08.2023 р. було укладено договір № про надання юридичних послуг між ТОВ «Амадео право» та ОСОБА_1 , сума договору складає 30 000 гривень. (а.с. 11)

Згідно п. 1.1 договору ТОВ "Амадео право" зобов"язувалося виконати доручення ОСОБА_1 на надання юридичних послуг, вказаних у договорі, а позивач зобов"язувалася прийняти та сплатити надані товариством юридичні послуги у розмірі, в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно п. 1.2 юридичні послуги за договором складаються:

1. представництво інтересів замовника в апеляційній інстанції суду,

2. підготовка і подання всіх необхідних документів по ситуації.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 сплатила 30 000 грн. вартості правової допомоги, що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с. 16)

25.08.2023 р. ОСОБА_1 власноруч підписала Акт приймання-передачі за договором № про надання юридичних послуг від 19.08.2023р. на суму 10 000 гривень. (а.с. 14)

28.09.2023 р. ОСОБА_1 власноруч підписала Акт приймання-передачі за договором № про надання юридичних послуг від 19.08.2023 р., на суму 20 000 гривень. (а.с. 15)

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського судум. Києва від 03.08.2023 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05 грудня 2023 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСББ "Федора Ернеста" про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації. (а.с. 21)

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 січня 2024 року частково задоволена заява ОСББ "Федора Ереста" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Федора Ернеста" 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції. (а.с. 37)

Додатковою постановою Верховного Суду від 03 квітня 2024 року частково задоволено клопотання ОСББ "Федора Ереста" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/6175/23. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Федора Ернеста" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 250,00 грн. (а.с. 42)

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання. Так, згідно її положень зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно приписів норм ст.ст. 623, 906 ЦК України, тягар доказування факту невиконання або неналежним виконанням договору про надання послуг покладається на замовника послуг.

Судом встановлено, що позивач виконала свої зобов`язання за договором про надання правової допомоги належним чином, сплатила обумовлену вартість послуг за надання юридичних послуг.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що ТОВ "Амадео право" було надано позивачу послуги неналежної якості та не в повному обсязі, як це було зазначено в договорі, тобто своїх зобов"язань про надання юридичних послуг на суму 30 000 грн. згідно договору відповідач не виконав. Недобросовісна поведінка відповідача призвела до надмірних її грошових витрат у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу на користь відповідачів у справі №910/6175/23.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Звертаючись усуд з даним позовом, ОСОБА_1 не взяла до уваги, що договір № про надання юридичних послуг юридичних послуг від 25.08.2023 р. визначає відповідальність сторін (а. с. 13).

Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Надаючи правову оцінку умовам договору, суд зазначає, що договір укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи його, позивачка погодилася з умовами та розміром оплати за виконання з юридичних послуг / правової допомоги адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорюються позивачкою.

Питання про розірвання договору впродовж цього часу не ставилось.

Суд звертає увагу позивачки на те, що нею дещо помилково сприймається очікуваний результат послуг за договором правової допомоги. Реалізація адвокатом своїх повноважень в межах доручення не завжди являє той бажаний для клієнта результат, який він хоче отримати.

Зокрема, у статті 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011р. № 3460-VI міститься поняття правових послуг. Це надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Отже, правова допомога є послугою, яка може включати певний обсяг дій, направлених на реалізацію і захист прав, свобод та законних інтересів особи, її представництво у судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування. Обсяг таких дій (повноважень адвоката), порядок їх реалізації передбачений договором з адвокатом і нормами чинного законодавства.

Як було зазначено вище, згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з приписів норм ст. ст. 623, 906 ЦК України, тягар доказування факту невиконання або неналежного виконання договору про надання послуг покладається на замовника послуг.

За правилами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду справи доводи позивачки про невиконання адвокатом умов договору про надання правової допомоги, неналежне виконання професійних обов`язків не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, суд дійшла висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача оплати за виконання послуг правової допомоги у розмірі 30 000 грн за договором № .

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 066,30 грн. судового збору, сплаченого ОСОБА_1 до Північного апеляційного суду, 4 000 гн. витрат на правничу допомогу на користь відповідача по справі № 910/6175/23 в апеляційній інстанції, 5 421,70 грн. судового збору, сплаченого позивачем у зв"язку з поданням касаційної скарги, 6 250 грн. витрат на правничу допомогу на користь відповідачів в касаційній інстанції, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати понесені ОСОБА_1 у зв"язку зі зверненням останньої до суду з позовом у справі №910/6175/23 та не пов"язані з діями/або бездіяльністю.

Щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то вони є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, у задоволенні яких судом відмовлено. Отже, частина позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, задоволенню також не підлягає.

В свою чергу суд зазначає, що договір про надання правової допомоги укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи його, позивачка погодилася з умовами та розміром оплати послуг адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорюються позивачкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Укладаючи договір про надання правової допомоги з відповідачем, відповідач діяв виключно як професійний адвокат на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Вказана позиція підтверджується існуючою судовою практикою з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів.

Так, відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 191/2617/19 зазначається наступне:

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Із аналізу вказаних норм права вбачається, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадео Право" про стягнення грошових коштів у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про надання юридичних послуг, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Суддя