Провадження №2/748/317/25
Єдиний унікальний № 748/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухта В.О.,

секретаря Крошки І.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про розірвання договорів оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

06.01.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) розірвати договір оренди землі б/н від 21.09.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,49 га, кадастровий номер :05:001:0061, яка розташована на території Слабинської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області; 2) розірвати договір оренди землі № б/н від 21.09.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,53 га, кадастровий номер :05:001:0063, яка розташована на території Слабинської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області; 3) стягнути з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь позивача понесені ним судові витрати (в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу).

Позивач мотивує свої вимоги тим, що він є власником земельних ділянок з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,49 га кадастровий номер: :05:001:0061, та площею 3,53 га кадастровий номер: :05:001:0063, які розташовані на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

21.09.2015 р. між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», як орендарем, були укладені договори оренди землі б/н, предметом яких є вищевказані земельні ділянки.

Відповідно до п. 37 договорів оренди землі, дія договорів припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених законом.

Згідно п. 40 договорів оренди землі, за невиконання або неналежне виконання договору, сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та цього договору.

Всупереч умовам договорів оренди землі ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» своєчасно (не пізніше 30 ргрудня розрахункового року) не сплачувало позивачу орендної плати, як стверджує позивач, за 2020-2023 р., а тому в діях відповідача вбачається систематичність порушення істотних договорів оренди землі.

Так, позивач зазначає, що відповідачем орендна плата за надання земельної частки (паю) в оренду за 2020 р. була виплачена позивачу в січні 2021 р., а орендна плата за 2021 р. у січні 2022 р.

Відповідно до рядків 12 та 16 відомостей, ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» за надавання земельної частки (паю) в оренду за 2022 р. та 2023 р. нараховано 8 462,32 грн та 18 133,56 грн відповідно, але в графі «виплачено» за 2022 р. та 2023 р. стоїть «0».

Таким чином, позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки відповідач не дотримується зобов`язань передбачених істотними умовами договорів оренди землі, систематично порушує терміни сплати орендної плати за користування земельними ділянками, а тому ОСОБА_1 просить суд розірвати договори укладені між ним та відповідачем.

Ухвалою судді від 13.01.2025 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10.02.2025 р. через електронний суд від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

12.02.2025 р. відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Так, відповідач просить суд зауважити, що внаслідок відкритого воєнного нападу рф на Україну, що відбувся 24.02.2022 р., на території здійснення господарської діяльності товариства, в тому числі на земельні ділянці позивача, відбувались активні бойові дії, майновий комплекс підприємства неодноразово зазнавав прямих ракетних та артилерійських ударів, в результаті чого було втрачено запаси на проведення посівної кампанії 2022 р., знищено або пошкоджено виробничі будівлі, автомобілі, трактори, комбайни, сільськогосподарський інвентар та устаткування, земельні ділянки сільськогосподарського призначення були заміновані та деякі з них досі містять вибухонебезпечні предмети і не використовуються.

Відповідно до положень п. 41 Договорів оренди, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Разом з тим, враховуючи, що ТПП України, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідного яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Окремо відповідач звертає увагу на те, що всі ці складнощі призводять до зменшення доходів та збільшення витрат, а також до збільшення обсягу заборгованостей за договірними зобов`язаннями.

Таким чином, відповідач вважає поважними причини порушення свого зобов`язання перед позивачем, оскільки таке порушення сталося не з вини товариства, а тому на підставі п 41. Договорів оренди, зазначених вище, відповідач повинен бути звільнений від відповідальності.

Разом з тим, представник ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» зазначає, що сума понесених судових витрат позивача на правничу (правову) допомогу у розмірі 17 000,00 грн є неспівмірною зі складністю справи, наданим обсягом послуг у суді та не відповідають критерії реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, оскільки спірні правовідносини між сторонами є поширеними та розповсюдженими зі сталою судовою практикою, а отже відповідач просить відмовити у стягненні із нього на користь позивача судових витрат по`язаних із витратами на правничу (правову) допомогу.

18.02.2025 р. через електронний суд від представника позивача надійшло клопотання про недолучення відзиву відповідача через пропущений строк.

Ухвалою судді від 19.02.2025 р. клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено та призначено судове засідання на 26.03.2025 р.

Судове засідання призначене на 26.03.2025 р. відкладено на 11.04.2025 р. у зв`язку із повторним викликом відповідача.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідь на відзив не надавали.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, не надав суду заяви про розгляд справи без його участі. Повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 518174, виданого 24.06.2005 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, позивачу належить земельна ділянка площею 3,49 га, кадастровий номер: :05:001:0061, яка розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області (а.с.9).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 510185, виданого 12.07.2005 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, позивачу належить земельна ділянка площею 3,53 га, кадастровий номер :05:001:0063, яка розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області (а.с.10).

21.09.2015 р. між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», як орендарем, були укладено договір оренди землі № б/н, предметом якого є земельна ділянка, площею 3,49 га, кадастровий номер: :05:001:0061, яка розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області (а.с.11,12).

21.09.2015 р. між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», як орендарем, було укладено договір оренди землі № б/н, предметом якого є земельна ділянка, площею 3,53 га, кадастровий номер :05:001:0063, яка розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області (а.с.13,14).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (рядків 4, 5 та 8, 9), станом на 16.09.2024 р. ОСОБА_1 , встановлено, що відповідачем орендна плата за надавання земельної частки (паю) в оренду за 2020 р. булла виплачена позивачу в січні 2021 р. у розмірі 13 297,94 грн, а орендна плата за 2021 р. виплачена в січні 2022 р. у розмірі 13 297,94 грн (а.с.15).

Відповідно до рядків 12 та 16 вищезазначених відомостей, ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» за надавання земельної частки (паю) в оренду за 2022 р. та 2023 р. нараховано 8 462,32 та 18 133,56 грн відповідно, але в графі «виплачено» за 2022 р. та 2023 р. стоїть «0» (а.с.15). За 2024 р. відсутня інформація про доходи.

23.09.2024 р. позивачем на адресу ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» рекомендованим листом була направлена вимога, щодо сплати заборгованості за 2022-2023 рр. з орендної плати згідно Договорів оренди землі (а.с.16-19).

Згідно п. 8 договорів оренди землі, договору укладено на 10 років з урахуванням ротації культур.

Відповідно до п. 11 договорів оренди землі, орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але не пізніше 30 грудня розрахункового року.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗУ України, ЦК України, цим Законом, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі, який за змістом ст. 13 цього Закону є договором, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про оренду землі», у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Згідно зі ст. ст. 13, 15, 21 ЗУ Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Згідно із ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значаною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За загальним правилом, орендна плата за землю із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотними умовами договору оренди землі (ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»).

Відповідно приписами ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, серед іншого, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д» ст. 141 ЗУ України, застосуванню також підлягає положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2022 р. по справі 577/140/20 дійшов висновку, що систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору. При цьому сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд, беручи до уваги клопотання позивача про недолучення відзиву відповідача через пропущений строк, визначив, що відповідач отримав копію ухвали від 13.01.2025 р. про відкриття спрощеного провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та копію позовної заяви з додатками 28.01.2025 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 29.01.2025 р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву через електронний суд 12.02.2025 р. (а.с.37-47), тобто на 16 день з моменту отримання вищезазначених документів.

Згідно із ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути менший 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Строк у 15 днів на подачу відзиву на позовну заяву був встановлений ухвалою суду від 13.01.2025 р. про відкриття спрощеного провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, де чітко було зазначено, що такий строк починався рахуватися з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Оскільки у відзиві відсутні посилання на поважність причин пропуску строку на подачу відзиву, а також відсутні будь-які заперечення відповідачем на клопотання позивача про недолучення відзиву на позовну заяву через пропущений строк, то суд, взявши до уваги вищевикладене, дійшов висновку, що відповідач пропустив строк подачі такого відзиву, а отже вирішив не враховувати заперечення позивача викладені у відзиві при вирішенні даної справи.

Отже, на підставі проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що всупереч умовам договорів оренди землі від 21.09.2015 р. ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» станом на час розгляду справи судом не сплатило позивачу орендну плату за 2022-2023 рр. в установлений договорами оренди землі строк до 30 грудня розрахункового року, а тому в діях відповідача вбачається систематичність порушення істотних умов договорів оренди (несплата орендної плати два рази, за два роки підряд).

Неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельних ділянок, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.

Оскільки судом встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за спірними договорами оренди виникли внаслідок систематичної несплати ним платежів за 2022-2023 рр., ОСОБА_1 був позбавлений того, на що розраховував при укладенні вказаних договорів, що фактично призвело до неможливості досягнення ним цілей згаданих правочинів, а допущені відповідачем порушення договорів відповідають критерію «істотності» в контексті ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок та повернення їх позивачу.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то суд вирішив це наступним чином.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи це, з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь позивача слід стягнути сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання даного позову в сумі 2 422,40 грн, що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 71764727 від 26.12.2024 р. (а.с.1).

На підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката надано наступні документи, а саме: 1) договір про надання професійної правничої допомоги № 20/11/24 від 20.11.2024 р. укладеним між адвокатом Кульгейко Л.Ю. та ОСОБА_1 (а.с.20); 2) свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧН № 000535 Кульгеко Л.Ю. (а.с.21); 3) орденом на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 20.11.2024 р. адвокатом Кульгеко Л.Ю. (а.с.22); 4) попереднім (орієнтовним) розрахунком суми витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи у розмірі 17 000,00 грн від 20.11.2024 р. (а.с.23); 5) актом про прийняття-передачу правових послуг від 23.12.2024 р., в якому визначено обсяг наданої професійної правничої (правової) допомоги та загальну вартість послуг правничої (правової) допомоги, що становить 17 000,00 грн (а.с.24).

Також, згідно визезазначеного акту, адвокатом була надана правнича допомога позивачу в обсязі 33 год, в тому числі вивчення вихідних матеріалів по справі та аналіз правового становища клієнта, його юридична консультація в обсязі 8 год., складання позовної заяви з вичнення судової практики ВС та ВП ВС в обсязі 25 год.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, яка була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, зважаючи на принципи співмірності судових витрат на співвідношення їх розміру до предмета позову, суд дійшов висновку про наявність підставі для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з чого слідує, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 000,00 грн таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 81, 137, 141, 178, 258, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 612, 629, 638, 651 ЦК України, ст. 141 ЗУ України, ЗУ «Про оренду землі», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» (, місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Красне, вул. Садова, буд. 26А) про розірвання договорів оренди землі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі б/н від 21 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ», предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,49 га, кадастровий номер: :05:001:0061, яка розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Розірвати договір оренди землі б/н від 21 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ», предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3,53 га, кадастровий номер: :05:001:0063, яка розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.О. Кухта