КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/460/24
провадження № 22-з/824/537/2025
06 травня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
при секретарі Черняк Д. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Топія Миколи Юрійовича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Топія Миколи Юрійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2024 року в складі судді Пінкевич Н. С.,
15.01.2024 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 4 659 доларів США.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти в сумі 4 400 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Топія М. Ю. задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суму боргу за договором позики відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 562 грн.

21.03.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Топій М. Ю. через підсистему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що попередній розмір судових витрат на правову допомогу складатиме 15 000 грн.

Згідно п. 3.1. договору про надання правничої допомоги, вартість послуг, що надаються за цим договором виконавцем та витрати, понесені виконавцем у зв`язку з наданням юридичних послуг за цим договором, визначається в акті виконаних робіт, що оформлюється виконавцем та підписується сторонами.

Згідно акту виконаних робіт від 20.03.2025, розрахунок суми судових витрат, які скаржник поніс на витрати на професійну правничу допомогу становить 18 000 грн.

На підтвердження факту наявності у відповідача судових витрат на правничу допомогу заявник надав: копію договору про надання правничої допомоги б/н від 01 жовтня 2021 року; копію Акту виконаних робіт (послуг з надання правничої допомоги) від 20.03.2015, у якому зазначена вартість наданих послуг у розмірі 18 000 грн, з описом робіт : аналіз законодавства та судової практики по справі, підготовка апеляційної скарги, узгодження з клієнтом позиції по скарзі згідно діючого законодавства, направлення (подання) апеляційної скарги іншим учасникам справи - 360 хв., гонорар за годину роботи - 2 000 грн, гонорар - 12 000 грн; участь в судових засіданнях ( час витрачений для проїзду до суду, очікування судового засідання, виступ в засіданні) - 180 хв., гонорар - 6000 грн; копію квитанції до прибуткового ордера б/н від 10.10.2024 на суму 10 000 грн (аванс за договором про надання правничої допомоги від 01.10.2021); копію квитанції до прибуткового ордера б/н від 10.10.2024 на суму 8 000 грн (оплата за договором про надання правничої допомоги від 01.10.2021) .

До заяви також додано квитанції про направлення документів 21.03.2025 на поштову адресу ОСОБА_2 .

Заперечень на подану заяву суду апеляційної інстанції не надійшло.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Топій М. Ю. надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Установлено, що 01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 (замовник) та Адвокатським бюро "Топій та партнери" (виконавець) в особі керівника Топія М. Ю. укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого виконавець за цим договором бере на себе зобов`язання надати замовникові юридичні послуги, а замовник зобов`язується оплатити надані виконавцем послуги.

Згідно п. 3.1. договору вартість послуг, що надаються за цим договором виконавцем та витрати, понесені виконавцем у зв`язку з наданням юридичних послуг за цим договором, визначається в акті виконаних робіт, що оформлюється виконавцем та підписується сторонами.

Відповідно до копії Акту виконаних робіт (послуг з надання правничої допомоги) від 20.03.2015, вартість наданих послуг становить 18 000 грн, опис робіт : аналіз законодавства та судової практики по справі, підготовка апеляційної скарги, узгодження з клієнтом позиції по скарзі згідно діючого законодавства, направлення (подання) апеляційної скарги іншим учасникам справи - 360 хв., гонорар за годину роботи - 2 000 грн, гонорар - 12 000 грн; участь в судових засіданнях ( час витрачений для проїзду до суду, очікування судового засідання, виступ в засіданні) - 180 хв., гонорар - 6000 грн.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставинсправи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, підстави скасування судового рішення, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, витрачений час на аналіз законодавства та судової практики, підготовки та направлення апеляційної скарги, а також оцінивши необхідність понесених витрат, які мають бути компенсовані за рахунок другої сторони, відсутність заперечення іншої сторони щодо не співмірності заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню в сумі 18 000 грн.

З огляду на викладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 270, 382-384 ЦПК України суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Топія Миколи Юрійовича Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.05.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук