Справа № 212/3399/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участю секретаря - Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Міністерство оборони України,

за участі заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Зінченко С. О., -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був солдатом 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , оскільки був призваний за мобілізацією 11.04.2022 р. та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час артилерійського обстрілу поблизу с. Микільське в Донецькій області. Отримавши повідомлення про смерть батька, заявник звернувся 15.07.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про призначення й виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Також із відповідною заявою звернулася бабуся заявника, ОСОБА_4 , мати загиблого. Зазначав, що спору про призначення та виплату одноразової грошової допомоги й компенсаційних сум у них між собою немає. Однак 23.02.2023 року він отримав витяг з протоколу від 10.02.2023 року засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, в якому зазначено, що без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», неможливо встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 року № 168, у зв`язку з чим документи були повернуті заявнику на доопрацювання. Зазначав, що його місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_1 , хоча він проживав за місцем реєстрації та проживання свого батька, ОСОБА_3 та бабусі, матері загиблого, ОСОБА_4 , тобто по АДРЕСА_2 . Додавав, що шлюб між батьками заявника, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , був розірваний 13.03.2003 року, а також ні заявник, ні його батько на той момент не перебували у шлюбі. Крім того він із батьком підтримували один одного матеріально, вели спільне господарство. Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 бажає підтвердити свій статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця для визнання права на отримання одноразової грошової допомоги. Таким чином просив суд встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між загиблим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його сином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від представника Міноборони надійшли письмові пояснення, де зазначено, що надані заявником докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому вважав, що заявником не доведено факт проживання його із батьком однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав і обов`язків, що просив суд врахувати при розгляді даної справи.

Заявник, ОСОБА_1 , та його представник, адвокат Бузинарська Д. М., підтримуючи заявлені вимоги та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій ОСОБА_1 заяві, просили суд встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав й обов`язків між заявником та його загиблим батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент смерті останнього, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Представник Міноборони в судовому засіданні за допомогою відеоконференції, підтримуючи надані ним письмові пояснення, зазначав, що наявні докази по справі не підтверджують факт, який просить встановити заявник, тому просив врахувати судову практику Верховного Суду.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пп. 1 - 1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

За пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

Відповідно до п. 1, 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у п. 4 цієї статті. Так до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, належать, зокрема: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із п. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Відповідно до п. 10 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції на момент звернення заявника до комісії) (далі - Порядок № 975) члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), перелік документів, зокрема: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на виплату одноразової грошової допомоги; копію документів членів сім`ї, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання; свідоцтва про народження дитини для виплати одноразової грошової допомоги дитині.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду.

Аналіз правових норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

При цьому за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 5 лютого 2025 року по справі №120/17960/23.

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час між учасниками процесу немає.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між заявником та його загиблим батьком, військовослужбовцем, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Отже, суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Суд встановив, що згідно із копією трудової книжки ОСОБА_3 (серія НОМЕР_2 ) вбачається, що останній працював з 6 квітня 2022 року слюсарем-ремонтником 4 розряду Центрально-Міського цеху КП «Кривбасводоканал».

Суд встановив, що на підставі витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 22 серпня 2022 року ОСОБА_3 було виключено зі списків особового складу внаслідок його загибелі 7 липня 2022 року через ушкодження від дії вибуху, що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_3 .

Встановлено, що на підставі повідомлення про смерть ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив ОСОБА_4 , як матів загиблого військовослужбовця, про те, що її син, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу с. Микільське в Донецькій області під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що підтверджується витягом з протоколу № 2093 від 10 жовтня 202 року засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії.

Так зі свідоцтва про смерть, виданого Центрально-міським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 889 від 13 липня 2022 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер у віці 50 років у селі Микільське Волноваського району Донецької області, що також підтверджується довідкою про причину смерті від 12 липня 2022 року, з якої вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 була вибухова травма внаслідок військових дій.

На підставі свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис № 782 від 7 жовтня 1994 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками якого вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

За свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом РАЦС Центрально-Міського управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано, актовий запис № 71.

Відповідно до копією трудової книжки ОСОБА_1 (серія НОМЕР_3 ) вбачається, що останній 28 жовтня 2020 року був звільнений за власним бажанням з КП «Міський тролейбус».

За довідкою ВЧ НОМЕР_4 від 20.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у даній військовій частині, який має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_5 від 5 жовтня 2023 року.

Також відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 18 вересня 2023 року, реєстр нотаріусу № 1738, вбачається, що ОСОБА_1 стверджував, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має дітей.

Відповідно до копії паспортного документа заявника, ОСОБА_1 , № НОМЕР_6 та відомостям з Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 15.07.2022 року вбачається, що останній зареєстрований по АДРЕСА_1 із 16.12.2010 року.

На підставі ж довідки від 3 серпня 2023 року квартального комітету № 42 вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 мешкав разом із ОСОБА_3 по день смерті останнього, ІНФОРМАЦІЯ_5 , з яким вів спільне господарство.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків, мати та бабуся заявника, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вказували суду, що внаслідок розлучення своїх батьків заявник після закінчення ним технікуму десь з 2015 року постійно став мешкати разом зі своїм батьком, ОСОБА_3 , по АДРЕСА_2 , з яким також мешкала ОСОБА_4 аж до смерті ОСОБА_3 7 липня 2022 року. При цьому свідки стверджували, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільні права та взаємні обов`язки, спільний бюджет та вели спільне господарство, оскільки матеріально допомагали один одному, придбавали разом техніку та меблі, а також робили ремонт у будинку. Також у приватному будинку АДРЕСА_2 були окремі кімнати у ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В той же час ОСОБА_6 після розлучення із ОСОБА_3 знову вийшла заміж, внаслідок чого змінила своє прізвище. Свідок ОСОБА_4 додавала, що у неї, як матері загиблого військовослужбовця, ОСОБА_3 , не має спору щодо одноразової виплати внаслідок смерті сина із заявником, її онуком, ОСОБА_1 , який також є учасником бойових дій.

Натомість, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міноборони від 10 лютого 2023 року № 2/д вбачається, що за поданими ОСОБА_1 документами не вбачається, що заявник, як повнолітній син загиблого батька, ОСОБА_3 , перебував на утриманні ОСОБА_3 , або що вони проживали разом, вели спільне господарство та мали взаємні прав та обов`язки, внаслідок чого не можливо встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 року № 168. Таким чином надані заявником документи були йому повернуті на доопрацювання.

Однак судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності було встановлено, що заявник, ОСОБА_1 фактично тривалий час проживав по АДРЕСА_2 разом із своїм батьком, загиблим військовослужбовцем, ОСОБА_3 , з яким вони вели спільне господарство, маючи взаємні права та обов`язки, до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що в суді повною мірою було підтверджено факт того, що ОСОБА_1 проживав з 2015 року однією сім`єю разом із батьком, ОСОБА_3 , ведучи спільне господарство та маючи взаємні права й обов`язки.

Таким чином заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Міністерство оборони України, - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживав по АДРЕСА_2 однією сім`єю разом із батьком, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2015 року по момент смерті останнього, з яким вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 7 травня 2025 року.

Суддя: Д. О. Козлов