Справа № 713/479/25
Провадження №2/713/261/25
01.05.2025 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Троценко Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третьою особою є Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовною заявою про позбавлення батьківських прав до відповідачки ОСОБА_2 , де третьою особою є Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області.
Просить позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 серпня 2024 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських (материнських) обов`язків, з 2020 року і по даний час з ними не спілкується, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, не вітає з святами та днями народженнями. ОСОБА_2 проживає за межами країни. У грудні 2023 року ОСОБА_2 приїжджала у відпустку на двадцять днів, але з дітьми не зустрілась. Матеріальну допомогу не надає.

Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради надав висновок №1430 від 07.11.2024 року, про доцільність позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_5 не з`явились. До початку розгляду справи подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують щодо заочного порядку розгляду справи.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

В судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Берегометської селищної ради, Чернівецької області не з`явився. До початку розгляду справи від представника третьої особи надійшов відзив згідно якого позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення, просить справу розглянути без представника третьої особи.

Процесуальні дії у справі.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку позивача щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 04.07.2011 року та Серія НОМЕР_2 від 04.10.2012 року.

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 серпня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано, що підтверджується копією рішення.

З акту обстеження матеріально-побутових умов №122 від 13.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з двома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати ОСОБА_2 з 2020 року та по даний час знаходиться за межами України, зв`язок з дітьми не підтримує та не бере участі у вихованні дітей. На даний час вихованням дітей займається батько ОСОБА_1 . Діти перебувають на утриманні батька.

З довідки Долішньошепітського ліцею Берегометскої селищної ради №56 від 03.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчалися у Долішньо-шепітському закладі освіти з першого класу. Діти проживають з батьком. Мати ОСОБА_2 на батьківських зборах 4 класу була присутня у 2020 році, де вирішувалося питання вивчення другої іноземної мови у 5 класі. З 28 вересня 2020 року мати перебуває за кордоном. Вихованням та навчанням дітей займається батько. Зі слів класних керівників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мати ОСОБА_2 навчанням дочки не поцікавилася жодного разу. Зі слів класного керівника ОСОБА_8 мати ОСОБА_2 деколи дзвонить і цікавиться навчанням сина.

З довідки Долішньошепітського ліцею Берегометскої селищної ради №58 від 06.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчаються у Долішньошепітському ліцеї. Діти проживають з батьком, ОСОБА_1 .. Мати, ОСОБА_2 , перебуває за кордоном з 28 вересня 2020 року. ОСОБА_2 з часу звільнення з роботи жодного разу не дзвонила і не цікавилася навчанням, вихованням, поведінкою, здоров`ям, емоційним станом своїх дітей. Діти повідомили, що з мамою не спілкуються. Батько, ОСОБА_1 , постійно спілкується з класними керівниками, з педагогічним колективом, приходить до школи і цікавиться навчанням, поведінкою, життям дітей. Батько піклується про здоров`я, активний відпочинок дітей, створює домашній затишок для дітей.

З довідки Первинної медико-санітарної допомоги Долішньошепітської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №44 від 04.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 завжди по запрошенню медичного персоналу АЗПСМ особисто приводив своїх дітей, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на профілактичні огляди, на профілактичні щеплення згідно віку. Про те, що ОСОБА_1 дійсно завжди особисто приводив дітей у зв`язку з хворобами та іншими скаргами щодо їх здоров`я. Мати дітей ОСОБА_2 особисто щодо здоров`я дітей до АЗПСМ не зверталась, здоров`ям дітей не цікавилась.

З характеристики №13 від 03.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 працювала в Долішньошепітській ЗОШ І-ІІІ ступенів, вчитель англійської мови та музики. ОСОБА_2 на даний час перебуває за межами України. За час проживання в селі Долішній Шепіт зарекомендувала себе з позитивної сторони. Скарг, заяв, вимог щодо ОСОБА_2 , як в письмовій, так і в усній формі до Долішньошепітського старостинського округу не надходило. ОСОБА_2 - багатодітна мати, яка народила та виховала п`ятеро дітей. ОСОБА_2 з 2020 року та по даний час знаходиться за межами України та не бере участі у вихованні дітей. На даний час вихованням дітей займається батько ОСОБА_1 , діти працьовиті та відповідальні, із принципами чесності та порядності.

З висновку органу опіки та піклування Берегометської селищної ради №1430 від 07.11.2024 року вбачається, що орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження;

неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком ОСОБА_1 та перебувають на повному матеріальному утриманні батька;

Матір ОСОБА_2 вихованням неповнолітніх дітей не займається, життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.

органом опіки та піклування Берегометської селищної ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , щодо неповнолітніх дітей.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу..

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.164 ч.1 п.2, ч.2, ч.3, ч.6 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.12 ч.1,ч.4, ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 у справі №753/2025/19 дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».

Відтак, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 з 2020 року у повному обсязі не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займається їх вихованням не відвідує, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для проживання та виховання, не утримує матеріально, такими своїми діями фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків як матері, свідомо нехтує ними, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , є обґрунтованими, вмотивованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.166 ч.2, ч.3 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 добровільно регулярну допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, є працездатною.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

За положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 , як матір зобов`язана сплачувати на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 гривень та стягнути з ОСОБА_2 1211,20 гривень в дохід держави.

На підставі ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України, керуючись ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (Одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (Двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 (Одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (Двадцять) копійок в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради, юридична адреса: 59233, смт.Берегомет вул.Центральна, 20, Чернівецька область.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя Іван КИБИЧ