ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4409/25 Справа № 214/9464/24 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. 00,ор543 Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Вязанкіна Наталія Петрівна, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року, ухвалену суддею Євтушенком О.І. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 09 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 04.11.2024, в якій просила суд: визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису №1169 про народження ОСОБА_3 , складеного 18.11.2013 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: у графі «батько» виключити « ОСОБА_4 » та включити « ОСОБА_2 , громадянин України»; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що протягом 2010-2012 р.р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних стосунках, тобто проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У 2012 році стосунки сторони припинили, однак продовжували періодично спілкуватись. У лютому 2013 року ОСОБА_1 дізналась про свою вагітність, про що повідомила ОСОБА_2 , однак останній це проігнорував, що стало причиною припинення між ними будь-яких стосунків та спілкування надалі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила хлопчика, якого в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян було зареєстровано як ОСОБА_3 . Зважаючи на те, що на момент народження дитини ОСОБА_1 у шлюбі не перебувала, а ОСОБА_2 своє батьківство не визнав, відомості про батька дитини було зазначено зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України.

У 2019 року ОСОБА_1 поїхала разом із сином до м. Київ, де відбулася їх зустріч з ОСОБА_2 , де останній проводив час з сином, спілкувався з ним та надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Сторони відновили стосунки. Після введення в Україні воєнного стану, на початку березня 2022 року сторони домовились про виїзд за кордон, однак з огляду на призивний вік ОСОБА_2 за межі України його не випустили. Наразі ОСОБА_1 повернулась разом із сином ОСОБА_5 до України та мешкають вони разом за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповідачем вони спілкуються через месенджери. Із народженням дитини ОСОБА_1 сподівалась, що ОСОБА_2 добровільно визнає своє батьківство відносно малолітнього ОСОБА_5 , буде спілкуватись з ним та підтримувати родинні відносини, однак такі сподівання виявились марними. Відповідач не бажає себе визнавати батьком дитини, матеріально утримувати та спілкуватись із сином, що й змусило ОСОБА_1 звернутися до суду задля захисту прав та інтересів сина.

Ухвалою суду від 06.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення наявності чи відсутності між ОСОБА_2 та малолітнім ОСОБА_3 кровного споріднення як між батьком та сином. На вирішення експертів просила поставити такі питання: чи є ОСОБА_2 біологічним батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Чи є між ними біологічна кровна спорідненість? Оплату за проведення експертизи просила покласти на неї, гарантуючи її внесення на першу вимогу.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі №214/9464/24.

Призначено у цивільній справі №214/9464/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Пашко Юлія Едуардівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини судову молекулярно-генетичну експертизу.

Проведення експертизи доручено експертам медико-генетичного центру ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАМА ПАПА» ().

Попереджено експертів ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАМА ПАПА» про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за складання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на експертів обов`язків.

На вирішення експертів поставлені наступні питання:

1) чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2) якщо кровне споріднення наявне, то чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , попередивши її, що у разі не оплати судової експертизи у встановлений судовим експертом строк, суд скасовує постановлену ухвалу про призначення судової експертизи.

Питання відібрання відповідних біологічних зразків у малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 (за необхідності), які необхідні для проведення судово-генетичної експертизи, покладено на експертну установу.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_3 з`явитись до експертної установи у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі, визначені ст.109 ЦПК України: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив ухвалу судуу в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, вказує на те, що суд першої інстанції, відмовляючи йому у клопотанні про зупинення розгляду справи невірно застосував норми процесуального права, що спричинило невірне вирішення питання щодо зупинення провадження по справі та призначення експертизи.

Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та зупинити провадження по справі до кінця його проходження військової служби.

При цьому, скаржник зазначає, що він не отримував копії позову з додатками, з додатку ДІЯ дізнався про наявність в Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до нього. З висновком суду про відмову у зупиненні провадження по справі незгоден, оскільки закон надає йому право на справедливий розгляд справи та його участь у судових засіданнях, а він немає можливості дистанційно брати участь у судових засіданнях, подавати рапорти на надання відпустки, оскільки може у цей час перебувати в зоні бойових дій. Вказує, що суд надсилав йому ухвалу про призначення експертизи на дві різні адреси, знаючи, що відповідач знаходиться у військовій частині НОМЕР_1 . Вважає, що суд без законних підстав позбавив відповідача права на захист його прав та інтересів.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю доповідача, думку позивача ОСОБА_1 яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, предмет спору у дані справі стосується визнання ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого ОСОБА_1 та зареєстрованого в порядку ч.1 ст.135 СК України як одинокою матір`ю. У позасудовому порядку ОСОБА_2 своє батьківство відносно дитини позивача не визнавав.

Будь-які докази щодо походження дитини від чоловіка можуть бути підставою для визнання батьківства. Не дивлячись на рівність доказів, визначених ст.76 ЦПК України, основним і найбільш достовірним є «тест на батьківство», так звана генетична експертиза. Її вірогідність складає 99,99%. Генетика досліджує закономірності спадковості та мінливості. Схожість з батьками, зріст, колір очей, навіть деякі риси характеру закладаються на молекулярно-генетичному рівні ще до народження дитини. Як відомо, кожен батько дає своїй дитині половину ДНК, це й визначає можливість визначення батьківства за ДНК. У ході аналізу ДНК людини, в якій міститься генетична інформація, досліджуються під мікроскопом. ДНК дитини порівнюється з ДНК батьків.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання в частині призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Виходив з того, що у позовних вимогах ставиться вимога, пов`язана з визнанням батьківства, оскільки з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи потребує спеціальних знань в області генетики, доцільним є призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої слід доручити експертам медико-генетичного центру ТОВ «МАМА ПАПА» (, адреса у м. Кривому Розі: вул. Вахи Арсанова, буд.2, м. Кривий Ріг), яке має ліцензію МОЗ на проведення молекулярно-генетичних експертиз №1168 від 03.11.2016. Вказану установу заявлено безпосередньо позивачем та її представником в клопотанні, жодних заперечень чи пропозицій стосовно визначення експертної установи з боку відповідача не надходило.

Відмовляючи відповідачу у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі до кінця проходження ним військової служби, суд першої інстанції виходив з того, що характер правовідносин між сторонами дійсно потребує участі відповідача при проведенні біологічно-генетичної експертизи, призначеної судом, однак не позбавляє його права на подання рапорту до військової частини для надання йому відпустки за інших поважних причин, подання письмових пояснень/відзиву щодо пред`явлених до нього вимог, заяви про дистанційну участь в судовому засіданні тощо, адже у реалізації своїх прав як відповідача, у тому числі через представника, він не обмежений. До того ж відповідачем не надано доказів того, що за умовами служби він не може брати участь в судових засіданнях, постійно та безперервно перебуває на території, на якій ведуться бойові дії, або ж може повідомити лише особисто обставини, що мають значення для справи.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується відповідачем тільки в частині відмови у зупиненні провадження по справі до закінчення відповідачем військової служби, тоу переглядається саме у цій частині.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20 (провадження №61-7918св22) зазначено, що: «відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до НГУ та перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 27.03.2023, має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.06.2024.

Отже, матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на військовий стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Проте, за нормами ч.2, 3 ст.252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі постановлена без додержання норм процесуального права. Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи і підстав в межах доводів апеляційної скарги для її скасування не вбачається.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 06 травня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко