Справа № 211/2317/25
Провадження № 2/211/1512/25
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

адвокат Батуріна Ганна Олександрівна від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області та просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м., та на земельну ділянку площею 0,1867 гектарів, розташовану на території колишньої Желаннівської селищної ради Покровського (колишня назва Ясинуватський) району Донецької області. Позовні вимоги представником обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Желаннівської селищної ради народних депутатів Ясинуватського району Донецької області №25 від 13.04.1993, яким заповідала все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_1 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом на спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,1867 гектарів, розташована на території Желаннівської селищної Ради. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий Виконавчим Комітетом Желаннівської ради депутатів трудящих. ОСОБА_2 також належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1867 гектарів, розташована на території Желаннівської селищної Ради, на підставі рішення Желаннівської селищної Ради народних депутатів від 17.11.1996 №50, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 24.11.1997 Серії ДН №103106 №267. Згідно із довідкою №356 від 10.07.2012, виданою виконкомом Желаннівської селищної ради, останнім постійним місцем проживання і реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку разом з померлою на час смерті були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 10.07.1985 по теперішній час, та онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 11.06.2001 по теперішній час. Позивач у встановлений законом строк від спадщини не відмовлявся та в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняв. 10.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне йому спадкове майно. У видачі свідоцтва позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначений будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №508/02-31 від 10.02.2025. У позивача наявний оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий Виконавчим Комітетом Желаннівської ради депутатів трудящих, відповідно до якого цілий житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, однак, у ньому відсутні номер та дата видачі, що унеможливлює використання свідоцтва як належного документа, що підтверджує право власності спадкодавця. Представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області з проханням надати документи, на підставі яких було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також повідомити про можливість отримання належним чином оформленого свідоцтва про права власності на зазначений будинок. Листом №01-28/1133 від 24.02.2025 Очеретинська селищна військова адміністрація Покровського району Донецької області повідомила, що на державне зберігання до архівного відділу Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області документи, на підставі яких було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок за вищезазначеною адресою, видане Виконавчим комітетом ради депутатів трудящих селища Желанне, не надходили. Інформація щодо їх місцезнаходження не відома. Також начальник селищної військової адміністрації проінформував, що архів Ясинуватського району Донецької області з 2014 року по теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя його матері ОСОБА_2 на праві приватної власності, однак, через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку, через що змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази у справі.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Батуріна Г.О. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач Очеретинська селищна військова адміністрація Покровського району Донецької області в особі начальника адміністрації Коваленка М. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо вимог позивача не мають, просять справу розглянути за наявними матеріалами та прийняти рішення на розсуд суду.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Оскільки відповідач фактично визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла матір позивача ОСОБА_2 (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть, а.с. 13 копії свідоцтв про народження).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,1867 гектарів, розташовану на території Желаннівської селищної Ради (а.с. 13 зв. копія свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, а.с. 9 копія державного акту).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений секретарем виконкому Желаннівської селищної ради народних депутатів Ясинуватського району Донецької області №25 від 13.04.1993 (а.с. 12 зв. копія заповіту).

Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1273 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки №356 від 10.07.2012, виданою виконкомом Желаннівської селищної ради, останнім постійним місцем проживання і реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку разом з померлою на час смерті були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 10.07.1985 по теперішній час, та онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 11.06.2001 по теперішній час.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З копії матеріалів спадкової справи №84/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що позивач у встановлений законом строк від спадщини не відмовився та в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із своєю матір`ю, та 08.02.2025 звернувся до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 52-57).

У видачі свідоцтва державним нотаріусом позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначений будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №508/02-31 від 10.02.2025 (а.с. 14).

Представник позивача адвокат Губська Х.Ю. звернулася із адвокатським запитом до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області з проханням надати документи, на підставі яких було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також повідомити про можливість отримання належним чином оформленого свідоцтва про права власності на зазначений будинок (а.с. 11).

Листом №01-28/1133 від 24.02.2025 Очеретинська селищна військова адміністрація Покровського району Донецької області повідомила, що на державне зберігання до архівного відділу Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області документи, на підставі яких було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок за вищезазначеною адресою, видане Виконавчим комітетом ради депутатів трудящих селища Желанне, не надходили. Інформація щодо їх місцезнаходження не відома. Також начальник селищної військової адміністрації проінформував, що архів Ясинуватського району Донецької області з 2014 року по теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 16).

У статтях 15 та 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Але як вбачається з матеріалів цивільної справи та спадкової справи у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують його право у реалізації ним своїх прав на належне йому спадкове майно.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, беручи до уваги фактичне визнання позову відповідачем, суд вважає встановленим, що матір позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на законних підставах володіла житловим будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м., та земельною ділянкою площею 0,1867 гектарів, розташованою на території колишньої Желаннівської селищної ради Покровського (колишня назва Ясинуватський) району Донецької області. Тому суд вважає, що є правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає, тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 0,1867 гектарів, розташовану на території колишньої Желаннівської селищної ради Покровського (колишня назва Ясинуватський) району Донецької області.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 травня 2025 року.

Суддя Д.М. Ніколенко