28.04.25
Справа № 497/902/25
Провадження № 2-н/497/46/25
УХВАЛА

28.04.25 року суддя Болградського районного суду Одеської області Раца В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх доходів до досягнення дітьми 18 років.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що у видачі судового наказу має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як визначено в ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи, або їх копії, що підтверджуються обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу, заявник, в обґрунтування вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, посилається на те, що діти проживають разом з нею, але в матеріалах заяви такий доказ відсутній. Натомість в матеріалах наявна довідка завідувача сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб ОСОБА_5 за вих.№450 від 07.04.2025 року, відповідно до якої заявник, боржник та діти зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . Той факт, що боржник проживає окремо від сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 не підтверджується жодним доказом.

Таким чином, заявник не надала до заяви документів на підтвердження того, що діти, про стягнення аліментів на утримання яких просить заявниця, проживають разом із нею, тому заява про видачу судового наказу була подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно з п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, та суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161, 163, 165 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А.Раца