Справа № 159/2102/25
Провадження № 2/159/1002/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

у с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючим тим, що з 13.12.2022 до 28.02.2025 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» (далі -ТзОВ «Волинь-Паливо») на посаді молодшого оператора заправних станцій АЗС №25. В день звільнення розрахунок з ним не проведений, заборгованість із заробітної плати за період з листопада 2024 не виплачена. З урахуванням наведеного просив стягнути з відповідача 56 142,00 грн заборгованості із заробітної плати, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку і 5 000 грн понесених судових витрат.

Ухвалою від 10.04.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі п.2 ч.4 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України визначив проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, одночасно за клопотанням позивача витребував у відповідача інформацію щодо заробітної плати.

В судовому засіданні 01.05.2025 ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів у ньому наведених.

Належним чином повідомлений представник відповідача ТзОВ «Волинь-Паливо» в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Датою проголошення рішення є 06.05.2025.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов належить задовольнити з таких мотивів.

Оплата праці є складовою конституційного права особи на працю.

Відповідно до ч.2 ст.94, ч.1 ст.115 КЗпП України розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ст.47, 116 КЗпП України).

У статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 , пункту 8 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На підставі наданих сторонами доказів суд встановив, що позивач 13.12.2022 був прийнятий на роботу в ТзОВ «Волинь-Паливо» на посаду молодшого оператора заправних станцій. Наказом від 24.02.2025 звільнений за угодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України.

Випискою з особового рахунку підтверджено, що на дату звільнення заборгованість із заробітної плати становила 56 142,22 грн. На час розгляду справи судом заборгованість не виплачена.

Середньоденний заробіток за час затримки розрахунку становить: 503,39 грн (середньоденний заробіток) х 51 (кількість робочих днів за період з 25.02.2025 по 06.05.2025) = 25 672,89 грн.

Кількість робочих днів обрахована з врахуванням правил ч.6 ст.6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно яких у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки».

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від, 26.06.2019 суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Враховуючи економічну ситуацію пов`язану із військовою агресією РФ, специфіку роботи підприємства, суд вважає необхідним зменшити суму середнього заробітку до 20% визначеної суми, тобто до 5000,00 грн.

Суму заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Керуючись частиною другою статті 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць (503,39х21=10 571,19 грн) до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат.

На підставі статті 141 ЦПК з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнений згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем також понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога позивачу надана адвокатським об`єднанням «Статус» на підставі договору від 10.03.2025. Перелік наданих послуг наведені в акті приймання передачі , їх вартість складає 5000 грн.

Відповідач не скористався правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, тому суд не вбачає підстав для їх зменшення.

Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 137, 141, 268, 274-278, 280, 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 47, 94, 115, 116, 117, Кодексу законів про працю України, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» на користь ОСОБА_1 56 142 (п`ятдесят шість тисяч сто сорок дві) гривні 22 копійки заборгованості із заробітної плати, 5000 (п`ять тисяч) гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку, з яких відрахувати податки і інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць в розмірі 10 571 (десять тисяч п`ятсот сімдесят одна) гривня 19 копійок підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» в доход держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо», , адреса: м.Луцьк, вул. Електроапаратна, 3, Волинська область.

Повне судове рішення складене 06.05.2024

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК