РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

за участі секретаря Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Остапенко Мар`яна Василівна до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Жмеринської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапенко М.А. звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач з 29.09.2013 року по 25.05.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За весь час спільного життя в них часто виникали конфлікти, в зв`язку з різними поглядами на життя та сімейні стосунки. З травня 2014 року сторони припинили спільне проживання та будь-яке спілкування. Сином відповідач не цікавився, не спілкувався та не приймав участі в його вихованні та утриманні. За рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2015 року з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Також, з нього стягувалися аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Станом на 31.12.2022 року відповідач мав заборгованість сплати аліментів в сумі 42435,32 грн. Однак, в липні 2023 року був мобілізований до ЗСУ, тому бухгалтерією військової часини були проведені всі відрахування та була покрита вся заборгованість. В вересні 2021 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7 . Вихованням та доглядом за дітьми, крім позивача, займається її теперішній чоловік ОСОБА_4 , якого син ОСОБА_3 сприймає та називає татом, оскільки свого батька ОСОБА_2 , він не знає та не пам`ятає зовсім. Відповідач ОСОБА_2 з самого народження сина його життям та здоров`ям не цікавиться, не виявляє бажання з ним спілкуватися та приймати участь в його вихованні, не телефонував, не вітає ні з св`ятами ні з днем народження, тобто самоусунувся від своїх батьківських обов`язків.

Ухвалою від 27.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

21.08.2024 року до суду надійшов висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.11.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Остапенко М.В. в наданій до суду заяві просила розгляд справи проводити в її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, попредньо надав на електронну адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи - служба у справах дітей Жмеринської міської ради в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке.

Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом докладно роз`яснено учасникам наслідки відповідної процесуальної дії.

Сторони з 29.09.2013 року по 25.05.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2015 року (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини записана ОСОБА_1 , яка після одруження з ОСОБА_4 , змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.16). Від шлюбу з ОСОБА_4 позивач має ще сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

За рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн .щомісяця до досягнення сином повноліття (а.с.26-27).

За рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.05.2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на її утримання стягувалися аліменти до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку (а.с.15).

Відповідно до акту КП Жмеринкакомунсервіс» від 09.05.2024 року, дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , її чоловіком ОСОБА_4 , братом ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . При опитуванні сусідів виявлено, що ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері, батько ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає (а.с.20).

За актом обстеження умов проживання дитині ОСОБА_3 стоворені належні умови для проживання та розвитку, стосунки в сім`ї доброзичливі та позитивні (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 має постійне місце роботи, але перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.22).

Дитина ОСОБА_3 навчається в 4 а класі КЗ «Жмеринській ліцей №5», батько ОСОБА_2 участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його навчанням, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями та класним керівником (а.с.23). Вихованням та утриманням дитини займається мати ОСОБА_1 (а.с.24-25). Станом на 01.01.2024 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 16308,66 грн. (а.с.36).

Відповідно до висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №334 від 16.08.2024 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є недоцільним (а.с.98-102).

Дослідивши вищезазначені докази, встановлено, що між сторонами виник спір із сімейних правовідносин щодо ухилення батьком від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його дитини.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За роз`ясненнями п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь в її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №331/5427/17).

Згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №686/16892/20, від 07.12.2022 року в справі №562/2695/20, від 03.08.2022 в справі №306/7/20, від 11.01.2023 в справі №461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною.

Судом під час розгляду справи встановлено, що батько дитини не займається вихованням сина, не цікавиться його життям та духовним розвитком, дитина проживає з матірю, котра бере участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні; батько покинув, визнав що не займається його виховання та не має наміру брати участі в його житті; крім того, під час судового розгляду суд звертав увагу відповідача на положення частин 2,3 ст.150 СК України, згідно яких, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, однак не зважаючи на вжиті заходи відповідач зазначив, що не бажає здійснювати свої батьківські обов`язки.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачу не чинилися перешкоди брати участь у вихованні сина, він самостійно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і не зважаючи на висновок органу опіки та піклування, який носить рекомендаційний характер і по суті є неповним, суд вважає, що позивач довів та надав суду докази, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які безспірно свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно сина, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, більше того, змінити поведінку батька у кращу сторону на даний час неможливо, що ним безпосередньо стверджено під час судового розгляду і, незважаючи на всі заходи він позов визнав, про що надав відповідну заяву, тому існують всі законні підстави для задоволення позову; разом з тим, роз`яснивши, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у спосіб, визначений ст. 169 СК України.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов обґрунтований, стверджений доказами, які не суперечать один одному, є належним та допустимими та підлягає задоволенню, виходячи із таких норм права, що регулюють зазначені спірні правовідносини.

З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. (а.с.9).

Керуючись статтями ст.263 -265 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягунути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ід.н. НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.