Справа № 931/165/25
Провадження № 2/931/130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,

за участю: секретаря - Проскуненкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,

встановив:

17 лютого 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала в селі Білопіль Володимирського району Волинської області. За життя спадкодавицею було складено заповіт, який посвідчений секретарем Білопільської сільської ради. Зазначає, що відповідно до заповіту усе своє майно спадкодавець заповіла позивачу. 20 травня 2005 року позивач подав заяву про прийняття спадщини в Локачинську державну нотаріальну контору Волинської області, на підставі якої була заведена спадкова справа № 85. 20 травня 2005 року ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у розмірі 3,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що перебуває в колективній власності КСП «Нива» с. Білопіль Володимирського (колишнього Локачинського) району Волинської області та права на майновий пай, належного померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ВЛ № 0098876, виданого Білопільською сільською радою. Крім того, до складу спадщини входить житловий будинок в с. Білопіль, який рахувався за ОСОБА_3 . Вказує, що 29 січня 2025 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , проте, у його видачі йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білопіль Локачинського району Волинської області, судові витрати просить залишити за ним.

10 березня 2025 року суддею Локачинського районного суду Волинської області постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12:00 07 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10:00 08 травня 2025 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак, разом з позовом подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, у зв`язку з його перебуванням на службі в ЗСУ, позов підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 32).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак, 07.04.2025 року подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача та винести рішення по справі на розсуд суду за наявними у справі матеріалами (а.с. 44).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, матеріали спадкової справи № 85 до майна померлої ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.12.2003 року (а.с. 6, 20).

Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.08.1979 року ОСОБА_1 (позивача), де в графі "батько" зазначено: ОСОБА_4 (а.с.7); свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (батька позивача) серії НОМЕР_3 від 30.08.1968 року, де в графі "мати" зазначено: ОСОБА_3 (а.с. 8).

З довідки від 19.05.2005 року № 181, виданої Білопільською сільською радою Локачинського району Волинської області, вбачається, що в с. Білопіль Локачинського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало померлій ОСОБА_3 , яка проживала в селі Білопіль, Локачинського району Волинської області і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно складається з житлового будинку, земельної ділянки та земельної частки (пай), майнового паю. У володіння спадковим майном впродовж шести місяців після смерті ОСОБА_3 фактично вступив її внук ОСОБА_1 методом догляду за будинком та земельною ділянкою. Заповіт від імені померлої в Білопільській сільській раді посвідчувався 21.07.2003 року за Р№ 78, заповіт не змінений і не скасований (а.с. 20 зворот).

З виписки з погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки Білопільської сільської ради Локачинського району, виданої Локачинською селищною радою 09.07.2024 року № 284, вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_4 за громадянкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувався житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Рік побудови будинку 1962 (а.с.10).

10 липня 2024 року на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, що знаходиться по АДРЕСА_1 , рік побудови - 1962 (а.с. 11-16), згідно з висновком про вартість майна станом на 16.12.2024 року вартість об`єкта оцінки - 127390 грн (а.с. 17).

Також суд встановив, що згідно копії інформаційної довідки № 410374755 від 29.01.2025 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстру Іпотек відомості про спірний будинок відсутні (а.с. 30).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Факт прийняття спадщини позивачем стверджується довідкою Білопільської сільської ради від 19.05.2005 року № 181 (а.с. 20 зворот).

20 травня 2005 року на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом в Локачинській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 85 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 19, 19 зворот). Зазначене підтверджується також копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 721713 від 18.07.2005 року (а. с. 24 зворот).

З копії заповіту, зареєстрованого за № 78 від 21.07.2003 року секретарем Білопільської сільської ради, який міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно та земельну частку (пай) своєму внукові ОСОБА_1 (позивачу) (а.с. 21).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79882253 від 29.01.2025 року вбачається, що вищезазначений заповіт за № 78 від 21.07.2003 року чинний (а.с. 29).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2025 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями таспорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки останнім не подано відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 30 зворот-31).

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи зазначене, а також те, що оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавиці ОСОБА_3 (бабусі позивача) належало право власності на спірний житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вказане майно ОСОБА_3 заповіла своєму внуку - позивачу ОСОБА_1 , який спадщину прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та не відмовився від неї, інші спадкоємці, окрім позивача, які претендують на даний житловий будинок відсутні, на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами) відсутні правовстановлюючі документи, суд дійшов висновку, що право власності на зазначений будинок переходить до позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, і за ним необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 82, 206, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1269, 1270 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білопіль Локачинського району Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.05.2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Локачинська селищна рада Володимирського району Волинської області, адреса: 45500, сел. Локачі вул. Миру, 37 Володимирського району Волинської області, код ЄДРПОУ - 04332182.

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна