У Х В А Л А

07 травня 2025 року

м. Київ

справа № 200/16532/18

провадження № 61-5552ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дроздова Олена Ярославівна, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») звернулось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року, заяву ТОВ «Авто Просто» задоволено.

Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчих листів

№ 200/16532/18, виданих Бабушкінським районним судом

м. Дніпропетровська про стягнення на користь ТОВ «Авто Просто» в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 138 521, 80 грн.

29 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дроздова О. Я. через підсистему «Електронний Суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

У пункті 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ухвали, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У статті 389 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначив, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статі 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

ЄСПЛ у рішенні від 21 жовтня 2010 року (заява № 19164/04) у справі

«Дія 97» проти України» зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

На підставі викладеного, Верховний Суд доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дроздова О. Я., на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року, оскільки вказані судові рішення не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 353, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дроздова Олена Ярославівна, на ухвалу Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська