Провадження №2/748/235/25
Єдиний унікальний № 748/5106/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

Головуючої судді Меженнікової С.П.

при секретарі Крошки І.С., Шкоди А.Ю.,

з участю представника позивача адвоката Прокоф`єва Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

06 грудня 2024 року представник позивача адвокат Прокоф`єв Б.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- право власності на вклад у сумі 21971,79 грн з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1 , відкритого в AT "Комерційний банк "ПриватБанк", згідно умов Договору № SAMDNWFC3 від 28.05.2021 року, на ім`я ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 з 1988 по 1992 роки навчався в Рязанському інституті права та економіки Міністерства юстиції РФ, що підтверджується дипломом реєстраційний № 782 від 06.07.2000 року. Під час навчання він познайомився з ОСОБА_4 та приїхавши на короткий термін в Україну, 21 жовтня 1989 року одружився з нею, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 грудня 2016 року. Після чого вони разом повернулися в Росію, де прожили до 1993 року. В 1993 році ОСОБА_3 сам повернувся в Україну, дружина - ОСОБА_2 , залишилась проживати в РФ. Після повернення ОСОБА_3 в Україну, а саме 15.06.1993 року, йому на підставі рішення №23 Виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для індивідуального будівництва житлового будинку, господарських будівель та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з рішення №23 від 15.07.1993 року. 12.07.1994 року Позивач отримав дозвіл на будівництво/перебудову індивідуального житлового/садового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та самостійно почав будівництво житлового будинку, що підтверджується витягом з розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації №236 від 12.07.1994 року. У 1998 році ОСОБА_3 отримав Державний акт на право приватної власності на землю на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до Акту від 27.07.2001 року ОСОБА_3 завершив будівництво будинку та отримав Свідоцтво про право власності на житловий будинок з належними надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 від 24.09.2001 року. В 2000-х роках ОСОБА_3 познайомився з матір`ю позивача ОСОБА_5 , в них зав`язались романтичні відносини та періодично проживали разом. Таким чином, вважає, що житловий будинок по АДРЕСА_1 та вклад у Банку не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки набуті батьком після фактичного припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 .. Відповідач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталась. Позивач, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок та вклад, оскільки нотаріусом було встановлено, що спірне майно було набуте спадкодавцем в період перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . А відтак, позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Прокоф`єв Б.І. в судовому засіданні 06.03.2025 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Після оголошеної перерви надав в судове засідання 07.05.2025 заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачем - територіальною громадою в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області явку свого представника в судове засідання не забезпечено, надано відзив на позов, в якому зазначено про відсутність заперечень щодо викладених у позовній заяві обставин, та про розгляд справи за відсутності представника сільської ради ( а.с. 85).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 98,111).

Допитаний в судовому засіданні 06.03.2025 свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_3 знав з 1997 року, спілкувалися по роботі, а з 2000 року, як сусіди. Тому йому відомо, що будинок у АДРЕСА_1 будував батько ОСОБА_7 , який був столяром. Дружину ОСОБА_7 він ніколи не бачив. Про те, що ОСОБА_7 одружений, і його дружина проживає в Росії, він дізнався від батька ОСОБА_7 , вже після смерті останнього.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 06.03.2025 пояснив, що ОСОБА_3 знав з 2004 року, був його сусідом, у 2022 році той загинув. Будинок по АДРЕСА_1 будував батько ОСОБА_7 . Офіційну дружина ОСОБА_7 - відповідача ОСОБА_2 , ніколи не бачив, знає, що вона живе у Росії.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 06.05.2025 не здійснювалося, у зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Вислухавши представника позивача, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.1993 на підставі рішення № 23 Виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для індивідуального будівництва житлового будинку, господарських будівель та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с.15).

На підставі цього ж рішення ОСОБА_3 28.10.1998 отримав Державний Акт на право приватної власності на землю ІІ-ЧН № 007100 на території Новобілоуської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ( а.с.17).

12.07.1994 ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво/перебудову індивідуального житлового/садового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з розпорядження № 236 від 12.07.1994 ( а.с.16).

Відповідно до Акту від 27.07.2001 ОСОБА_3 завершив будівництво будинку та на підставі рішення виконкому Новобілоуської сільської ради народних депутатів №91 від 27.07.2001 в зв"язку із закінченням будівництва отримав 24.09.2001 Свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с.18,19).

Згідно рішення 6 сесії 24 скликання Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10.02.2003, вулиця «Лісова» була перейменована на вулицю «Садова» ( а.с. 21).

За відомостями КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 19 від 11.01.2023 та № 469 від 11.08.2023, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , в цілому, згідно свідоцтва про право власності від 24.09.2001 ( а.с.22,23).

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» 28.05.2021 на ім"я ОСОБА_3 відкрито рахунок НОМЕР_1 , залишок на рахунку складає 21971,79 грн ( а.с.25).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що свідчитьсвідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с. 12 зворот).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2023 року, яке набрало законної сили, встановлено факт батьківства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.9-11).

В період з 21 жовтня 1989 року по 07 грудня 2022 року (день смерті) ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 30.10.2023 (а.с.73-74).

Згідно відомостей, зазначених у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 30.10.2023, відповідач - ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Рязань, Рязанська область, РФ, дошлюбне прізвище " ОСОБА_9 ", місце проживання - АДРЕСА_2 , а місце проживання ОСОБА_3 на день укладення шлюбу - АДРЕСА_3 .

Інформація про наявність у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільних дітей, в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до Акту опитування осіб про встановлення фактичного проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 (мешканець АДРЕСА_1 ), ОСОБА_10 ( мешканка АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 (мешканець АДРЕСА_1 ) підтвердили, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживав з 1994 року по день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 ( дружина ОСОБА_3 ) ніколи за вказаною адресою не проживала та спільного господарства не вела. Даний Акт зареєстровано в реєстрі за №04, справжність підпису в даному Акті ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 засвідчено 24.01.2024 секретарем Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Стопичевою С.П.( а.с.20).

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 14.05.2024 відомості про перетин кордону ОСОБА_2 з 08.11.2017 по 14.05.2024 відсутні. Інформація про осіб, які перетнули кордон України зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Дані обставини встановлені рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.09.2024 у справі №748/1279/24, і відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Згідно довідки виконкому Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 25.05.2023 №03-22/262, ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав один у АДРЕСА_1 ( а.с.65 зворот).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з копії спадкової справи №29/2023, заведеної приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Позігун A.M., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, зокрема, вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та вклад в сумі 21971,79 грн з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Комерційний банк «ПриватБанк». Заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті не складав, єдиним спадкоємцем, який прйняв спадщину за законом є ОСОБА_1 , який 29.05.2023 звернувся до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с.60-76).

Однак, приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Позігун A.M. постановою від 30.11.2023 було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки спадкове майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, так як набуте за час шлюбу, а документів, що підтверджують факт належності спадкодавцю майна на праві особистої приватної власності, документи, що пітвреджують факт припинення шлюбу до набуття права власності, спадкоємцем не надано ( а.с.27).

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше ніж 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених у СК.

Відповідно до вимог ст. 22 КпШС, який діяв в момент набуття спадкодавцем спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК України, за правилами якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюб), крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Разом з тим відповідно до приписів ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01.01.2004 року, згідно якої суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_3 15.06.1993 передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального будівництва житлового будинку, господарських будівель та обслуговування житлового будинку, 12.07.1994 він отримав дозвіл на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 , 27.07.2001 - завершив будівництво даного будинку, а 24.09.2001 отримав Свідоцтво про право власності. Актом від 24.01.2024 складеного секретарем Новобілоуської сільської ради Стопичевою С.П., та показами в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтверджується факт проживання ОСОБА_3 з 1994 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 , та те, що його дружина ОСОБА_2 разом з ним не проживала, спільне господарство не вела. Інформація про перетинання ОСОБА_2 державного кордону України, відсутня. Згідно довідки від 25.05.2023 №03-22/262, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки шлюб було укладено між спадкодавцем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 у 1989 році і інформації про його розірвання в реєстрах відсутня, що було перевірено приватним нотаріусом Позігун А.М. в межах спадкової справи, особи перебували у законному шлюбі, але враховуючи, що з 1993 року по момент смерті ОСОБА_3 у 2022 році подружжя не проживали разом, не вели спільного господарства на протязі 29 років, що підтверджено переліченими вище доказами, суд приходить до переконання, що житловий будинок у АДРЕСА_1 , відповідно до ч.2 ст.28 КпШС УРСР, набутий у власність ОСОБА_3 під час його роздільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 , після фактичного припинення їх шлюбних відносин, та вклад спадкодавця на рахунках в АТ «Комерційний банк "ПриватБанк", відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, який діяв з 01.01.2004 року і чинний на момент смерті спадкодавця, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутися з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти та цінні папери, що перебувають на рахунках в банку до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Така позиція міститься у правовому висновку ВС у постанові від 22 вересня 2021 року в справі № 227/3750/19.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню та визнанню права власності на спірне спадкове майно за позивачем, оскільки воно є особистою приватною власністю спадкодавця в розумінні приписів ч.2 ст.28 КпШС, ч. 6 ст. 57 СК України.

На підставі ст.ст.16, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст..ст.22, 28 КпШС УРСР, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на вклад у сумі 21971 грн 79 коп. з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1 , відкритого в AT "Комерційний банк "ПриватБанк", згідно умов Договору № SAMDNWFC3 від 28.05.2021, укладеного на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: територіальна громада в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Новий Білоус, вул. Свиридовського, буд. 54.

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: С. П. Меженнікова