Справа № 137/349/23
Провадження № 22-ц/801/870/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 рокуСправа № 137/349/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування Калинівської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Верещинської Я. С. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Органу опіки та піклування Калинівської міської ради, Служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з січня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року у справі № 132/1683/22.

Під час перебування в шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Після розірвання шлюбу син періодично проживав разом із батьком, зокрема, протягом жовтня-листопада 2022 року, оскільки після неодноразових звернень до відповідачки, він виявив, що син не відвідує дитячий садок за бажанням матері та умови його проживання з відповідачкою є невідповідними для нормального розвитку дитини.

Позивач разом із сином зареєстрований в будинку свого батька в с. Павлівка, Хмільницького району.

На даний час, ОСОБА_1 забезпечує дитину необхідними речами продуктами харчування, одягом, ліками при потребі. Позивач офіційно працевлаштований, отримує офіційний дохід. За місцем проживання та за місцем роботи має позитивні характеристики. Під час перебування на роботі, син перебуває під наглядом матері позивача ОСОБА_5 .

Натомість відповідачка постійного доходу не має та, на переконання позивача, не забезпечує синові належного рівня життя та розвитку.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 у заявленому позові просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24 січня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що дитина на даний час проживає із матір`ю, доказів неналежного виконання нею своїх обов`язків із виховання дитини позивачем суду не надано і під час судового розгляду не встановлено. Також позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідачка створює перешкоди в спілкуванні з сином та не вміє правильно використовувати надані на дитину позивачем кошти або використовує їх не за призначенням.

При цьому суд врахував прийняте Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області рішення щодо відмови у визначенні місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька, у якому встановлено, що батько не часто відвідує сина в силу своєї роботи.

Також місцевий суд врахував висновок Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Літинської селищної ради про залишення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 біля матері ОСОБА_2 , оскільки батько не має змоги особисто виконувати догляд за дитиною, а підстав для зміни місця проживання дитини немає.

Також під час бесіди з дитиною в судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що хлопчик має нормальний психоемоційний стан, комфортно себе почуває в сім`ї та вдома, проживаючи з матір`ю та сестрами. Має стійкий зв`язок з мамою, оскільки після розлучення батьків з 2022 року переважно весь час проживав з нею. Бажає й надалі проживати з мамою та сестрами, навчатись у ліцеї в с. Городище, оскільки має там друзів.

Окрім того на час вирішення спору судом встановлено, що батько дитини проходить військову службу, у зв`язку із чим проживає за місцем безпосереднього несення військової служби в Сумській області, а тому не спроможний піклуватися про дитину особисто. З сином батько бачиться лише під час його короткотривалих відпусток, а коли хлопчика забирають на вихідні від матері, то ним опікуються батьки позивача та його сестра.

Таким чином, надавши оцінку встановленим обставинам і дослідженим доказам у їх сукупності, виходячи з рівності прав батьків, пріоритету інтересів дитини, яка бажає проживати з матір`ю, її малолітнього віку, в якому дитина потребує максимальної уваги та піклування з боку матері, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 березня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2025 року справу призначено до розгляду на 01 травня 2025 року на 10 год. 40 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

Також ОСОБА_1 зазначає, що момент подання позовної заяви в березні 2023 року він працював у ТОВ «Вінницька промислова Група» трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва, мав постійний стабільний заробіток і можливість забезпечувати сина всім необхідним для його гармонійного розвитку, проводив із сином весь свій вільний час. Під час його перебування на роботі за дитиною наглядали його батьки та сестра.

З 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 мобілізовано до лав Збройних Сил України. При першій же нагоді, під час відпусток позивач проводить час із сином. Під час його відсутності сина забирає в с. Павлівка до бабусі і дідуся сестра позивача ОСОБА_6 , де він із задоволенням проводить час як і з батьком, так і з бабусею, дідусем та тіткою.

З часу розірвання шлюбу з відповідачкою він надсилав їй кошти на утримання дитини, однак ці кошти нею здебільшого використовувались для задоволення особистих потреб, що неодноразово було виявлено позивачем та його сестрою. ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що неодноразово забирала племінника ОСОБА_7 від матері в с. Городище в неохайному вигляді, в брудних речах. Свідок особисто неодноразово бачила відповідачку в нетверезому стані та була свідком вимагання нею в батька дитини грошових коштів на речі, які потім не купувала (ліки, канцтовари).

Також ОСОБА_1 не погоджується із висновкам суду першої інстанції про недоведеність неналежного виконання матір`ю своїх обов`язків з виховання дитини. Так, на даний час ОСОБА_2 має ще двох дітей від різних чоловіків, з якими періодично проживала після розлучення із позивачем. На переконання позивача, така часта зміна партнерів матері дитини свідчить про нестабільність середовища, де проживає дитина та формування у дитини нестійкого, легковажного характеру.

Крім того, відповідно до акту обстеження житлових умов відповідачки по АДРЕСА_1 , комісія в складі якої був представник Служби у справах дітей Літинської селищної ради встановила, що мати неналежним чином виконує свої материнські обов`язки, адже дитина проживає в незадовільних умовах, потребує засобів гігієни та продуктів харчування. Будинок потребує капітального ремонту. ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції не було надано цьому факту належної оцінки.

Також суд не врахував думку опитаної у судовому засіданні дитини, який пояснив, що він хоче й далі жити з мамою та їздити до тата, однак, хоче щоб тітка його частіше забирала в с. Павлівку та хоче частіше бачитись з батьком. При цьому дитина не заперечувала можливості свого постійного проживання з батьком в с. Павлівка.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

Представник Органу опіки та піклування Калинівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому подав заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 січня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року (а. с. 7, том 1).

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2017 року (а. с. 6, том 1).

Малолітній ОСОБА_4 був зареєстрований з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї Калинівської міської ради № 931 від 28 липня 2022 року (а. с. 8, том 1).

22 лютого 2022 року дитина була знята з реєстрації місця проживання у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання - АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Павлівського старостинського округу № 62 (а. с. 44, 106, том 1).

Відповідно до акту обстеження соціально-побутових умов Калинівської міської ради від 26 грудня 2022 року при обстеженні соціально-побутових умов ОСОБА_1 комісія встановила, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у будинку свого батька ОСОБА_8 . Житловий будинок цегляний, загальною площею 112,9 м.кв., покрівля шифер, чотири житлові кімнати, газифікований, опалення газове індивідуальне, є водопостачання та водовідведення. Житло перебуває у доброму стані, санітарні умови задовільні. У будинку є кімната обладнана для перебування дитини. ОСОБА_1 в підсобному господарстві користується земельною ділянкою 0,3359га. Висновок комісії: соціально-побутові умови проживання гр. ОСОБА_1 відповідають санітарним та іншим вимогам для проживання дитини, згідно акту (зворот а. с. 8, том 1).

Згідно із довідкою-характеристикою № 1345 від 26 грудня 2022 року, наданою Калинівською міською радою, за час проживання на території Павлівського старостинського округу гр. ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно. Будь-якими матеріалами компрометуючого характеру відносно гр. ОСОБА_1 старостат Павлівського старостинського округу не володіє (а. с. 9, том 1).

Відповідно до характеристики, наданої ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» ОСОБА_1 працюває на підприємстві трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва з 23 червня 2016 року. За час роботи на підприємстві характеризувався позитивно (а. с. 11, том 1).

Як видно із № SHK00000131 від 09 грудня 2022 року за період з січня по листопад 2022 року ОСОБА_1 отримав дохід у загальному розмірі 233 221,92 грн (а. с. 12, том 1).

Згідно із довідкою Другого віддлу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 593 від 21 вересня 2023 року ОСОБА_1 мобілізовано до лав Збройних Сил України (а. с. 88, том 1).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 за №14/6637 від 22 вересня 2022 солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині НОМЕР_2 з 14 вересня 2023 року по теперішній час (а. с. 108, том 1).

Як видно із довідки-характеристики Літинської селищної ради № 265 від 04 травня 2023 року ОСОБА_2 проживала за адресою АДРЕСА_3 з 2020 року до 20 лютого 2023 року без реєстрації, 20 лютого 2023 вона зареєструвалася. З квітня цього року по даний час проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 ради За час проживання на території старостинського округу вона зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарги щодо її неправомірної поведінки до старостату не надходили (а. с. 37, 181, том 1).

Відповідно до довідки-характеристики Комунального закладу дошкільної освіти с. Бруслинів № 07 від 04 травня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував комунальний заклад дошкільної освіти с. Бруслинів з жовтня 2020 року по червень 2021 року. На той час він з мамою ОСОБА_2 проживали в с. Новоселиця. За даний період часу ОСОБА_9 був допитливим, веселим, доглянутим хлопчиком. Завжди виглядав охайно, неконфліктний, спокійний. Мама - ОСОБА_2 завжди цікавилася дитиною в дитячому садку, неконфліктна, врівноважена. Відвідувала батьківські збори в закладі, була присутня на святкових дитячих ранках. Батьківську плату за садочок сплачувала регулярно. З сином в дитячому садочку спілкувалася спокійно, помірковано, без конфліктів. Відвідування ОСОБА_10 закладу дошкільної освіти с. Бруслинів було нерегулярним, можливо, в зв`язку з тим, що вони проживали за межами с. Бруслинів і не було підвозу до садочка (а. с. 38, том 1).

Відповідно до довідки ліцею с. Городище Літинської селищної ради №153 від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , 2017 року народження, дійсно навчається в 1 класі ліцею с. Городище (а. с. 105, том 1).

Як видно з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 травня 2023 року комісія Літинської селищної ради здійснила обстеження матеріально-побутових умов проживання, в результаті чого встановлено, що ОСОБА_2 та її неповнолітні діти: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , з 20 лютого 2023 року у будинку матері ОСОБА_12 . За даною адресою ОСОБА_13 та її син ОСОБА_7 з 2020 року проживали без реєстрації. ОСОБА_2 розлучена і діти знаходяться на її утриманні. Колишній чоловік ОСОБА_1 перераховує періодично певну суму коштів на утримання його сина ОСОБА_4 , купляє одяг, виконавчого провадження щодо сплати аліментів немає. ОСОБА_14 отримує також державну соціальну допомогу при народженні дитини на меншу дочку ОСОБА_15 . ОСОБА_2 та її діти з квітня місяця цього року по даний час проживають без реєстрації в АДРЕСА_1 , Соснівського старостинського округу Літинської селищної ради, згідно акту (а. с. 39, том 1).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини ВК Калинівської міської ради № 7 від 15 травня 2023 року комісією було відмовлено у визначенні місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 за місцем проживання батька.

Зважаючи на неможливість вирішення шляхом домовленостей між гр. ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , питання відносно спільного виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також малолітній вік дитини, рекомендовано батькам винайти можливість порозумітися та дійти згоди між собою щодо спільного виховання сина, забезпечити право дитини на належне батьківське виховання як зі сторони батька, так і зі сторони матері; не вчиняти перешкод, зі своєї матері, у спілкуванні сина як з батьком, так і з матір`ю; не перешкоджати, у жодному разі, кожній зацікавленій стороні, щодо здійснення ним батьківських прав та виконання батьківських обов`язків відносно дитини; попереджати та надавати інформацію один одному щодо місця проживання (перебування) дитини, стану її здоров`я та в інших випадках, які потребують спільної згоди батьків, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, проживання батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Зокрема, у висновку зазначено, що присутній на засіданні комісії батько ОСОБА_1 , підтвердив, що рідко відвідує сина в зв`язку з тим, що працює трактористом-машиністом в ТОВ «СХК» Вінницька промислова група», і позмінний графік роботи не надає можливості відвідувати дитину частіше. Також повідомив, що мати - ОСОБА_2 створює перешкоди в спілкуванні з сином. На утримання сина, ОСОБА_1 , перераховує невелику суму коштів, пояснюючи, що колишня дружина не вміє правильно їх використовувати, або використовує їх не за призначенням, тому інколи сам купує сину одяг та взуття, продукти харчування, солодощі. ОСОБА_1 не наполягав на своїх позовних вимогах щодо проживання сина ОСОБА_7 біля нього, враховуючи зайнятість на роботі. Проживання малолітнього сина з батьком створює ситуацію, коли батько фактично не зможе опікуватись та доглядати за сином (а. с. 52-56, том 1).

Службою у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради Вінницького району здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, в результаті чого встановлено, що ОСОБА_2 , її неповнолітні діти: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інші чотири члени сім`ї зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 . Сім`я проживає у будинку загальною площею 52,9кв.м., житловою площею 22,9кв.м. В будинку брудні розкидані речі, немитий посуд, брудна постіль, будинок потребує капітального ремонту. Для дитини частково створено умови для розвитку та проживання. У хлопчика велика кількість одягу але мала житлова площа, недостатньо місця для розвитку та занять. Комісія вважає, що необхідно приділити більше уваги облаштуванню житла та покращити умови проживання, забезпечити засобами гігієни та продуктами харчування (а. с. 146).

При обстеженні соціально-побутових умов ОСОБА_1 комісія 13 лютого 2024 року встановила, що громадянин ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у будинку свого батька ОСОБА_8 разом з мамою та племінником. Житловий будинок цегляний, загальною площею 112,9 м.кв.,житловою площею 83.4 м.кв., покрівля шифер, чотири житлові кімнати, опалення газове індивідуальне, є водопостачання та водовідведення. У будинку є кімната обладнана для перебування малолітнього сина ОСОБА_1 . В будинку наявний запас продуктів, побутової хімії, канцелярії, також є сучасна побутова та комп`ютерна техніка, дитячі розвиваючі іграшки, техніка. Висновок комісії: умови проживання ОСОБА_1 відповідають всім санітарним та побутовим нормам та дозволяють проживання/перебування неповнолітнього ОСОБА_4 (а. с. 165, том 1).

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при ВК Літинської селищної ради від 15 лютого 2024 року про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_16 , комісія, обговоривши дане питання та враховуючи той факт, що батько не має змоги особисто виконувати догляд за дитиною, а підстав для зміни місця проживання дитини нема, одноголосно вирішила: залишити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 біля матері ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Зокрема, у протоколі зазначено, що батько ОСОБА_1 проходить військову службу в ЗСУ, до проходження служби проживав спільно з батьками в АДРЕСА_2 . На даний момент малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 13 лютого 2024 року встановлено, що в будинку проживають: ОСОБА_2 , 1998 р. н. - мати; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - син; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - донька; ОСОБА_12 , 1970 р. н. - бабуся; ОСОБА_17 , 2011 р. н. - син бабусі; ОСОБА_18 , 2009 р. н. - син бабусі. Будинок складається з трьох житлових кімнат та веранди, в якій розміщена кухня. В будинку тепло, наявні продукти харчування. Діти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 проживають разом з мамою в окремій кімнаті, яка частково облаштована меблями. Діти забезпечені одягом відповідно до сезону, іграшками, є засоби особистої гігієни. Комісія вважає, що в будинку потрібно зробити косметичний ремонт та покращити умови проживання дітей. На момент обстеження в будинку було чисто, тепло, бабуся готувала обід. Малолітній ОСОБА_19 був у школі, а мати ОСОБА_2 знаходилася на роботі. Крім того, від Соснівського старостинського округу до служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради не надходило повідомлень про те, що сім`я ОСОБА_2 знаходиться у складних життєвих обставинах (а. с. 195-196, том 1).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Так, відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною першою статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 559/1215/19-ц, висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При розгляді цієї справи судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розлучення батьків тривалий час проживає з матір`ю. ОСОБА_2 створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, позитивно характеризується, зокрема, як матір дитини.

Належними та допустимими доказами не підтверджено наявність обставин, які б давали підстави для висновку про негативний вплив матері на дитину, вчинення нею будь-яких дій, які суперечили б інтересам дитини.

У ході судового розгляду встановлено, що дитина має прихильність як до матері, так і до батька, а також їх родин, має позитивний контакт із ними. Батько має бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, надає грошові кошти на утримання сина.

Оцінюючи можливість дитини проживати із батьком, суд врахував, сталі соціальні зв`язки дитини, відвідування ним ліцею у с. Городище, де він на цей час проживає з матір`ю.

Також судом першої інстанції враховано факт перебування батька дитини на військовій службі у Збройних Силах України поза межами населеного пункту його проживання, що перешкоджатиме ОСОБА_1 всупереч його бажанню повноцінно займатися вихованням сина та піклуватися про нього у повній мірі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на виконання вимог статті 19 СК України надав правильну оцінку висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору та дійшов висновку про врахування висновків органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки вони є обґрунтованими, та такими, що узгоджуються з наявними у справі доказами.

При цьому ухвалення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримавшись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, дійшов обґрунтованого висновку, що залишення малолітньої дитини з матір`ю буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересам дитини та позитивно сприятиме її психологічному та фізичному розвитку, адже за місцем проживання матері дитина має усталений тривалий побут, сталі соціальні/родинні зв`язки, задовільні умови для проживання, що у сукупності є необхідним для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Водночас, колегія суддів зауважує, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку сина, незалежно від того, з ким він буде проживати. Визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю у даному випадку, не позбавляє ОСОБА_1 батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 січня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 06 травня 2025 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук