СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17194/24

пр. № 2/759/706/25

08 травня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Кульбовської В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пічугіна С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання вчити дії та стягнення невиплаченої частини заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 21.08.2024 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання вчити дії та стягнення невиплаченої частини заробітної плати, яким просить зобов?язати Акціонерне товариство «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати з урахуванням щомісячних премій та надбавки за вислугу років відповідно до п. 7.18 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський; стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати з урахуванням щомісячних премій та надбавки за вислугу років відповідно до п. 7.18 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач є Головою Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський.

Між адміністрацією та трудовим колективом ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський укладено Колективний договір на 2012-2015 роки, пролонгований на 2016-2023 роки, який діє по сьогоднішній день.

Зазначив, що норми, умови, гарантії та пільги, що встановлені Колективним договором у відповідності до статті 18 КЗпП України розповсюджуються на всіх працівників.

Вказав, що відповідно до п. 7.18 Колективного договору встановлено, що адміністрація зобов`язується «зберігати за рахунок підприємства за профспілковими працівниками право на отримання надбавки за вислугу років, винагороди за підсумками роботи за рік, премії за виконання виробничих показників, та подібних гарантій за умови, що вони надавались їм до переходу на роботу в профспілку…». Тобто виплата щомісячних премій та надбавки за вислугу роківпрацівникам профспілкової організації ВПЗУ вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський відбувається з фонду оплати праці відповідача.

Крім того, зазначив, що з червня 2023 року відповідачем з незрозумілих причин та за відсутності належних підстав було зупинено виплату щомісячних премій та надбавки за вислугу років, як Голові Первинної профспілкової організації ВПЗУ вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський.

У свою чергу, Колективним договором, зокрема п. 7.18, передбачено збереження за рахунок підприємства за профспілковими працівниками право на отримання надбавки за вислугу років, винагороди за підсумками роботи за рік, премії за виконання виробничих показників, та подібних гарантій за умови, що вони надавались їм до переходу на роботу в профспілку…. Тобто виплата щомісячних премій та надбавки за вислугу років працівникам профспілкової організації ВПЗУ вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський відбувалася до моменту призупинення такої виплати 3 червня 2023 року з фонду оплати праці відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. ст. 13, 97 КЗпП України просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27.08.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на поданий до суду відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши думку сторін, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює Головою Незалежної профспілки працівників Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський.

Відповідно до Витягу із штатного розпису, посадовий оклад Голови профспілки становить 18890,00 грн., місячний фонд заробітної плати становить 21400,00 грн.

Відповідно до наданих позивачем довідок заробітна плата ОСОБА_1 за серпень 2023 р., вересень 2023 р., жовтень 2023 р., грудень 2023 р, січень 2024 р., лютий 2024 р., березень 2024 р., квітень 2024 р. становить 18890,00 грн. на місяць ( а.с. 15-22, 25).

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Частина 3 статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина 4 статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

З заявлених позовних вимог вбачається, що позивач заявлені вимоги щодо не виплати додаткової заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що документи, які визначають порядок преміювання працівників АТ «Українська Залізниця» є колективний договір на 2012-2015 роки, пролонгований на 2016-2024 роки; положення про преміювання працівників, який є додатком до колективного договору.

У відповідності до розділу II положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» зазначено, що за рішенням комісії з оплати праці премія може знижуватися, або не виплачуватися повністю з урахуванням ступеню вини за: отримання збиткового результату у звітному періоді; зростання випадків травматизму зі смертельними наслідками з вини працівників, порівняно з аналогічним періодом минулого року; зростання випадків порушень графіку руху поїздів (в порівнянні з аналогічним періодом минулого року); необґрунтоване зростання простроченої дебіторської заборгованості; завищення встановленого нормативу виробничих запасів; недостатній рівень виконавчої дисципліни та інші виробничі упущення.

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань оплати праці працівників виробничого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 25.07.2023 № ПКВЧ1-6/25, членом комісії з питань оплати праці - начальником юридичного відділу була надана пропозиція щодо зупинення виплат щомісячних премій та надбавки за вислугу років, зокрема, голові Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський () ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002097 від 21.12.2022 року, вбачається, що за заявою АТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія Виробничий підрозділ вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський було подано заяву про вчинення злочину за ч.1 ст. 358 КК України з приводу можливого вчинення неправомірних дій, а саме внесення недостовірної інформації в довідки щодо встановлення посадового окладу головам профспілкової організації та табелю обліку робочого часу.

Рішенням комісії з питань оплати праці щодо виплати премії за червень 2023 року в т.ч. ОСОБА_1 було призупинено виплату щомісячних премій та надбавки за вислугу років до завершення досудового розслідування.

Враховуючи, що відповідно до положення ІІ про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укразалізниця» за рішенням комісії з оплати праці премія може знижуватися, або не виплачуватися повністю з урахуванням ступеню вина, в тому числі за недостатній рівень виконавчої дисципліни та інші виробничі упущення, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог, так як суд не може перебирати на себе функцію призначення та нарахування премії замість органу, на якого покладені такі повноваження. Суд не може втручатися в господарську діяльність товариства.

Більш того, зазначені позивачем не зазначено розміри премій та надбавок, які він просить стягнути з відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280-282, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання вчити дії та стягнення невиплаченої частини заробітної плати - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.В. П`ятничук