УХВАЛА

07 травня 2025 року

м. Київ

справа № 761/16955/23

провадження № 61-3244ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сердюка Валентина Васильовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

(далі - АТ «НАЕК «Енергоатом») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року позов задоволено.

Скасовано наказ ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 16 лютого 2022 року № 204-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника служби супроводження роботи керівництва Виконавчої дирекції з персоналу ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з 17 лютого 2022 року.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме

з 18 лютого 2022 року до 05 березня 2024 року в розмірі 18 160 884,00 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року стягнуто з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 витрати

на професійну правничу допомогу в розмірі 39 000,00 грн. В іншій частині заяви

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 24 лютого 2025 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року змінено, викладено його резолютивну частину у наступній редакції:

«Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «НАЕК «Енергоатом» про поновлення на роботі.

Скасувати наказ АТ «НАЕК «Енергоатом» від 16 лютого 2022 року № 204-к

«Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника служби супроводження роботи керівництва Виконавчої дирекції з персоналу АТ «НАЕК «Енергоатом» з 17 лютого 2022 року.

Стягнути з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 135 640,33 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Компенсувати АТ «НАЕК «Енергоатом» за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір у розмірі

21 419,07 грн».

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року змінено та викладено його резолютивну частину у такій редакції:

«Стягнути з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 витрати

на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції

у розмірі 4 582,50 грн».

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року стягнуто з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 витрати

на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції в розмірі 5 287,50 грн.

14 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г. О., через підсистему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у цій справі,

у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив:

- скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року

в частині зміни рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 05 березня 2024 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 18 160 884,00 грн за період з 18 лютого 2022 року

до 05 березня 2024 року;

- скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року

в частині зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу

та залишити в силі додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року.

17 березня 2025 року АТ «НАЕК «Енергоатом», через підсистему «Електронний суд», подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року

та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року

та компенсувати позивачу за рахунок держави сплачений за подання касаційної скарги судовий збір.

17 березня 2025 року АТ «НАЕК «Енергоатом», через підсистему «Електронний суд», подало до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, у якій представник заявника, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить змінити додаткову постанову Київського апеляційного суду

від 12 лютого 2025 року в частині розміру стягнення з відповідача витрат

на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції та зменшити розмір таких витрат з 5 287,50 грн до 1 527,50 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційними скаргами:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г. О., на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року;

АТ «НАЕК «Енергоатом» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 22 січня 2025 року;

АТ «НАЕК «Енергоатом» на додаткову постанову Київського апеляційного суду

від 12 лютого 2025 року,

витребувано справу № 761/16955/23 з Шевченківського районного суду міста Києва, надано сторонам строк на подання відзивів на касаційні скарги

та відмовлено АТ «НАЕК «Енергоатом» у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року

до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

18 квітня 2025 року АТ «НАЕК «Енергоатом», через підсистему «Електронний суд», подало до Верховного Суду заяву про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2025 року заяву АТ «НАЕК «Енергоатом» про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року задоволено. Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Також ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г. О., на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року та надано сторонам строк для подання відзиву

на касаційну скаргу.

06 травня 2025 року ОСОБА_1., через підсистему «Електронний суд», подав

до Верховного Суду заяву про відвід судді-доповідача Сердюка В. В. від розгляду справи № 761/16955/23.

Заяву мотивовано тим, що всупереч ухвалі Верховного Суду від 07 квітня

2025 року в частині відмови АТ «НАЕК «Енергоатом» у задоволенні клопотання

про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня

2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, Верховний Суд ухвалою від 29 квітня 2025 року задовольнив заяву АТ «НАЕК «Енергоатом»

про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку з аналогічних питань.

Також зазначає, що очільником виконавчої дирекції з правового забезпечення

АТ «НАЕК «Енергоатом» є Пушкар С. І. , який здійснює поточний контроль

та є відповідальним за ведення усіх судових справ АТ «НАЕК «Енергоатом», у тому числі і цієї цивільної справи, де суддею-доповідачем є Сердюк В. В.

Крім того вказує, що Пушкар С. І. у період часу з 2017 року до 21 липня 2020 року займав посаду керівника секретаріату Вищої ради правосуддя і під час призначення судді Сердюка В. В. на посаду судді Верховного Суду мав ділові відносини із суддею у рамках призначення його на посаду судді Верховного Суду та в обох справах про дисциплінарне провадження щодо судді, що зумовлює його особисту зацікавленість та впливає на подальші рішення судді Сердюка В. В. у цій справі.

Викладене, на думку заявника, свідчить про наявність конфлікту інтересів

та викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Сердюка В. В. та дає підстави вважати його особисто зацікавленим у результаті розгляду цієї справи.

Заява ОСОБА_1 є необґрунтованою, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання

про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше)

до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За пунктами 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України

«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно

до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним

та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться

до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий,

та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки

не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися,

що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Верховного Суду Сердюк В. В. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно визначити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заяви про відвід судді-доповідача Верховного Суду Сердюка В. В. зводяться до незгоди заявника з прийнятим процесуальним судовим рішенням

у справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

При цьому доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді-доповідача Верховного Суду Сердюка В. В. під час касаційного перегляду справи № 761/16955/23.

Водночас Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді

від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сердюка В. В., тому відповідно до частини третьої

статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті

33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сердюка Валентина Васильовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сердюка Валентина Васильовича від розгляду справи передати для вирішення у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська