Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/2764/22
Провадження № 2/553/50/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.05.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Ткачука Ю.А.,

за участю секретаря Чоповди А.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача Селезень О.В., Бондаренко О.В., Костенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна, про встановлення факту батьківства,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Огієнко Б.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести до актового запису № 920, складеного 16.09.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні зміни: в графі «Батько» замість прізвища « ОСОБА_5 » записати « ОСОБА_6 »; визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем першої черги за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у 1998 році мати позивача ОСОБА_7 , познайомилась із батьком позивача ОСОБА_4 , який у той час займав керівну посаду на Державному науково-виробничому підприємстві «Об`єднання комунар». У березні 1999 року ОСОБА_4 допоміг із працевлаштуванням ОСОБА_7 , яка до вересня 2002 рок також працювала на ДНВП «Об`єднання комунар». Їх знайомство згодом переросло у близькі відносини, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач. У свідоцтві про народження позивача батьком зазначений « ОСОБА_8 ». Відомості про батька у актовому записі про народження позивача записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. В історії пологів ОСОБА_7 та медичній картці стаціонарного хворого (новонародженого Повесьма, хлопчика), за словами жінки ОСОБА_7 зафіксована інформація про те, що у зареєстрованому шлюбі на час пологів вона не перебувала, а її чоловіком і батьком дитини є ОСОБА_4 . Також в Історії розвитку дитини за формою № 112/о, яка міститься в особистій медичній картці ОСОБА_1 , лікарем-педіатром у розділі «Дані про сім`ю» в графі «Батько» також зазначений ОСОБА_4 , 1954 року народження. З огляду на те, що ОСОБА_4 у часи відносин з ОСОБА_7 та народження ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та не мав наміру його розривати, спільна заява батьками при народження дитини не подавалася. ОСОБА_4 постійно дбав про сина та його матір, проводив багато часу з ними, їздили усі разом на відпочинок та взагалі поводилися як родина, беручи до уваги в тому числі й тимчасові періоди спільного проживання за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресами у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були поєднанні спільним побутом та певними правами і обов`язками, що притаманні подружжю. ОСОБА_4 забезпечував фінансово як ОСОБА_7 , так і свого сина ОСОБА_9 , дарував їм подарунки, вітав, був присутнім на сімейних святах, сплачував послуги няні для сина. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають однакову групу крові А ІІ RH+. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Враховуючи, що батьками позивача питання щодо визнання батьківства не підіймалося, а також те, що за життя батька позивач був неповнолітнім, він не мав змоги самостійно подати заяву про визнання батьківства. Після смерті батька для ОСОБА_1 має принципове значення юридичне визначення сімейного зв`язку з ОСОБА_4 та внесення змін до актового запису про реєстрацію його народження. Крім того, позивач вважає, що він, як син ОСОБА_4 , належить до родичів першого ступеню споріднення, а тому встановлення батьківства має юридичне значення для здійснення ним права на спадкування. Позивач належним чином прийняв спадщину за померлим ОСОБА_4 шляхом направлення нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, проте нотаріус не визнає позивача спадкоємцем через відсутність документів що підтверджують родинні відносини.

Ухвалою суду від 30.08.2022 позовна заява залишена без руху, встановлений позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

06.09.2022 до суду надійшла заява представника позивача про часткову відмову від позовних вимог, у якій представник позивача зазначив, що позивач відмовляється від позовної вимоги щодо визнання його спадкоємцем першої черги за померлим ОСОБА_4 , а тому просить відкрити провадження та проводити подальший розгляд справи лише в частині вимог про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису ро народження. Також представником повивача до суду подана заява щодо виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 07.09.2022 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання у справі.

20.02.2023 від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що він народився у 1977 році у сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Його сім`я була зразковою, вони завжди підтримували один одного. Для нього було неочікуване твердження, що у нього є рідний брат. З 1984 року його батько займав керівну посуду у ДНВП «Об`єднання комунар». Зазначає, що є логічним, що батько не подавав заяву про визнання себе батьком дитини ОСОБА_7 , адже це була не його дитина. Батько ніколи не розповідав відповідачу, що у того є рідний брат та він має якісь більші, аніж дружні зв`язки із ОСОБА_7 . Оскільки його батько допоміг ОСОБА_7 із працевлаштуванням у 1999 році, підтримав її при зустрічі у пологовому будинку, коли провідував невістку, яка також народжувала, тому є логічним, що ОСОБА_4 підтримував із нею дружні стосунки та міг час від часу заїхати або зустрітися десь у місті. Також відповідач зазначив, що ОСОБА_4 все своє життя і до моменту смерті проживав у АДРЕСА_3 та заперечив факт трирічного проживання його батька за адресою: АДРЕСА_2 , зазначивши, що у цей період вони проживали та проводили час всією сім`єю, в тому числі їздили до Парижу. Також зазначив на відсутність жодного доказу матеріального забезпечення ОСОБА_7 та її дитини з боку ОСОБА_4 , сплати послуг няні, грошових переказів, подарунків. Крім того, його батько у 2020 році склав заповіт, у якому відсутня інформація, про те, що ОСОБА_4 заповідає ОСОБА_1 якесь майно, що, на думку відповідача доводить, що у ОСОБА_4 не було іншого сина, окрім відповідача, а звернення до суду із позовом ініційовано після смерті його батька задля отримання спадщини. У зв`язку із вказаним відповідач просив суд відмовити ОСОБА_1 у позові в повному обсязі.

01.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що аргументи, наведені відповідачем у відзиві є лише його особистою думкою та припущеннями та не підтверджені належним доказами. Тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.05.2023 визнана обов`язковою явка позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20.10.2023 відмовлено представнику позивача ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зміну територіальної підсудності та передачі справи за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою від 16.11.2023 призначена по справі судова молекулярно-генетична експертиза, на час проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи провадження у справі зупинено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29.02.2024 ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2023 залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 без задоволення.

Ухвалою суду від 10.06.2024 провадження у справі відновлено, оскільки 07.06.2024 до суду надійшло повідомлення від Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи, оскільки станом на 24.05.2024 зразки біологічного матеріалу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не надходили.

Ухвалою суду від 04.11.2024 задоволене клопотання представника відповідача про виклик свідків.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що інформацію про свого батька ОСОБА_4 знає зі слів матері та знайомих матері і батька. Протягом всього життя батько телефонував матері та вітав позивача з днем народження. Є спільні фото на яких видно, що його батько зображений з його матір`ю. Позивач знає що ОСОБА_4 його біологічний батько, але хоче довести це юридично. Він пишається батьком та хоче мати можливість носити його прізвище і лише у другу чергу позивач хоче вступити у спадщину нарівні з відповідачем. Про те, що ОСОБА_4 є його батьком, позивач дізнався від матері коли йому було приблизно 10 років. Мати йому не багато розповідала про батька, оскільки вважала, що ОСОБА_4 доросла людина, та, якщо він не має бажання вийти на контакт з позивачем і приймати участь у його вихованні, то вона не буде нав`язуватись. Також мати йому розповідала, що його батько поставив свою кар`єру на перше місце і у вихованні позивача не захотів приймати участь. На день народження позивача, коли йому виповнилося 13 років, ОСОБА_4 зателефонував, привітав його з днем народження та просив вибачення. З ОСОБА_4 позивач особисто ніколи не зустрічався. Назвати осіб, які працювали разом із ОСОБА_4 , та зі слів яких йому відомо, що ОСОБА_4 є його батьком, позивач не може. Мати позивача не ставила питання щодо батьківства ОСОБА_4 за час життя останнього. Чи надавав ОСОБА_4 матеріальну допомогу його матері позивачу достовірно не відомо.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позов. Просив відмовити у позові у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні, заперечували проти задоволення позову. Зазначили, що підставою для встановлення факту батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Разом з цим, до матеріалів справи не додані докази на підтвердження жодної з цих обставин. Тому просили відмовити у позові у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до матеріалів справи не надала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Вона познайомилася з ОСОБА_4 у 1998 році. У 1999 році ОСОБА_4 запропонував їй працювати на підприємстві у відділі маркетингу. В процесі роботи, з літа 1999 року у них виникли близькі романтичні стосунки, вони проводили багато часу разом, зустрічались або у неї вдома, або на його дачі. Також він привозив її до себе додому. Коли вона дізналась, що вагітна, вона звільнилась з роботи. ОСОБА_4 дуже зрадів її вагітності, сказав, що у них буде хлопчик. Оскільки у неї не було доходів, ОСОБА_4 її утримував. Вони поміняли її 1-кімнатну квартиру на 2-кімнатну, зробили ремонт. За будівельними матеріалами їздили водії, які працювали на підприємстві. ОСОБА_4 все сплачував. Їх син народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у пологовому будинку № 4 м. Харкова та оскільки у них із сином були різні резус-фактори, вони 1 тиждень провели у пологовому будинку та ще 3 тижні у перинатальному центрі. ОСОБА_4 їх відвідував, привозив необхідні речі. З пологового будинку ОСОБА_4 не забрав їх із сином, оскільки був у відрядженні, але прислав за ними свого водія. Перші три місяці після народження сина у них були медичні сестри з пологового будинку, ОСОБА_4 оплачував їхні послуги. Потім наняв няню для сина. Придбав для сина «шведську стінку», дарував дитині іграшки, великі машинки. Якщо він сам не мав часу, то направляв до них водія, їх з сином везли до парку, розважального центру та ін. Він давав гроші на розваги. Він намагався приділяти їм час, але переважно давав гроші. Вони з ОСОБА_4 проживали разом із сином за адресою: АДРЕСА_4 , з кінця 2002 року до кінця 2005 року. Фактично ОСОБА_4 у вказаний період проживав за цією адресою приблизно 3 дні на тиждень. Він приїзжав, спілкувався з дитиною, у них вдома були його особисті речі. Весь інший час він проводив або на дачі, або у відрядженнях, або їздив у справах. У ОСОБА_4 були ключі від цієї квартири. Наприкінці 2005 року відносини між нею та ОСОБА_4 погіршились, а наприкінці 2006 року припинились. Син з батьком спілкувались по телефону. Після припинення відносин вона не бажала з`ясовувати з ним стосунки у суді, оскільки це могло зашкодити його кар`єрі. Весь негатив про батька вона розповіла сину лише після смерті ОСОБА_4 . Ініціатором заяви про встановлення факту батьківства був саме позивач.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що відповідача ОСОБА_3 вона знає з 90-х років. Вона працювала у родині ОСОБА_6 домашньою робітницею приблизно 20 років (до 2012 року). ОСОБА_4 , його жінка та син проживали у АДРЕСА_3 . Вона приходила до них додому зранку, прибирала, готувала їжу, гуляла з собакою. Уходила пізно ввечері. В родині стосунки були довірчі та дружні. Вона брала участь у всіх родинних святах. Про те, що у ОСОБА_4 є інший син вона ніколи не чула. ОСОБА_4 постійно проживав у родині. В період з 2003 по 2005 роки ОСОБА_4 проживав вдома. Інколи їздив у відрядження, але не більше, ніж на 1 день. У них була дача, куди часто приїжджали гості. Жінка з дитиною не приїжджала. У відпустку вони їздили всі разом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що відповідача ОСОБА_3 знає з 1994 року. На даний час є його лікарем. ОСОБА_4 він також знав з 1994 року, він товаришував із ним, також був його лікарем. Він приїжджав до ОСОБА_6 додому на ОСОБА_16 , де ОСОБА_4 жив з дружиною та сином, не менше 1 разу на тиждень (або рано вранці, або після 17 години). Один раз на місяць вони збирались на вихідних. Інших дітей в родині не було. З ОСОБА_4 він був доволі близькими друзями. Про іншу жінку від ОСОБА_4 він не чув. По іншим адресам він до ОСОБА_4 з 1994 по 2021 роки ніколи не їздив. На дачі ОСОБА_4 був лише з дружиною. Інших жінок за 30 років свідок не бачив. В родині була взаємоповага. Від друзів будь-яких пліток про конфлікти в цій родині, свідок не чув.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

На підтвердження заявлених вимог позивачем до матеріалів справи надані:

- копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , з якої встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками записані: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с. 13);

- копія довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова від 16.11.2016 № 1049/3.65, відповідно до якої при проведенні реєстрації акту народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14);

- копія відповіді КНП «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради від 18.02.2022 № 233/0/730-22 на адвокатський запит, відповідно до якої за наявною в лікувальному закладі медичною документацією, а саме Історії пологів № 1642 жінки ОСОБА_7 та Медичної карти стаціонарного хворого № 911 (новонародженого ОСОБА_5 , хлопчика), за словами жінки ОСОБА_7 зафіксована інформація про те, що в зареєстрованому шлюбі на час пологів вона не перебувала, а її чоловіком та батьком дитини є ОСОБА_4 (а.с. 15, оригінал був досліджений судом у судовому засіданні).

- копія Історії пологів № 1642 ОСОБА_7 , у графі «сімейний стан» зазначено: «шлюб не зареєстрований, муж ОСОБА_4 (зі слів жінки)» (а.с.16)

- копія медичної карти стаціонарного хворого № 911 (Повесьма) зазначені відомості про матір ОСОБА_7 , батько ОСОБА_4 (а.с. 17).

- копія Історії розвитку дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розділі «Дані про сім`ю» якої зазначені відомості про батьків: « ОСОБА_7 , 1969, ОСОБА_4 , 1954, брак не зарегистрирован» (а.с. 19, оригінал був досліджений судом у судовому засіданні).

- копія документа з назвою «Бытовой патронаж» складеного «23.07.2003 м/с Шевченко», відповідно до якого «со слов матери наблюдалась в ж.консультации 1 поликлинники… ОСОБА_17 (1969 г.р.), отец ОСОБА_18 (1954 г.р.) брак не зарегистрирован. Отец никакими хроническими заболеваниями не болел. Вредных привычек нет. Материально обеспечены…» (а.с. 20).

- витяг з трудової книжки ОСОБА_7 , з якої вбачається перебування останньої у трудових відносинах із Державним науково-виробничим об`єднанням «Комунар» з 03.03.1999 по 26.09.2002 (а.с.21, оригінал був досліджений судом у судовому засіданні).

- копія дублікату договору купівлі-продажу № НЄ-374 від 14.04.1998, відповідно до якого ОСОБА_7 придбала однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

- копія договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Беседою Т.Д. 19.09.2002, зареєстр. в реєстрі за № 1-3729, відповідно до умов якого ОСОБА_7 придбала квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 23).

-копія Акта, складеного у період з 20.02.2022 по 22.02.2022, згідно з яким, сусіди, які постійно фактично проживають поряд із квартирою АДРЕСА_5 , підтверджують факт проживання у вказаній квартирі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_7 та їх сином ОСОБА_1 у період з початку 2003 року по кінець 2005 року. Акт містить ПІБ сусідів, номер квартири та підпис. До акта додані копії паспортів сусідів, які склали вказаний акт (а.с.24-31);

- копія результатів лабораторних досліджень «Загальноклінічні дослідження крові» ОСОБА_1 із встановленням групи крові А (ІІ), резус фактор RH(+) позитивного типу; копія результатів лабораторних досліджень «Загальноклінічні дослідження крові» ОСОБА_7 із встановленням групи крові АВ (ІV), резус фактор RH (-) негативного типу (а.с. 32).

- копії фотографій;

- копія заяви ОСОБА_1 від 14.02.2022 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з доказами направлення заяви приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу (а.с. 52, зв. стор. - 54);

- протоколи опитування свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , складених адвокатом Огієнком Б.С. на підставі п.7 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з метою збирання відомостей про факти, що можуть бути використані як докази у цивільній справі № 553/2764/22.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (пункт 3) роз`яснив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 53 КпШС України передбачала чотири юридично значимі обставини, які суд бере до уваги при встановленні батьківства: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Отже, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Такий правовий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 10 листопада 2022 року в справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року в справі № 205/5698/21 та ін.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18).

Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а першочергово їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд не бере до уваги Історію пологів № 1642 жінки ОСОБА_7 , Медичної карти стаціонарного хворого № 911 (новонародженого Повесьма, хлопчика), Історії розвитку дитини та документа з назвою «Бытовой патронаж», оскільки у вказаних документах інформація щодо батька дитини була зазначена зі слів матері позивача та не підлягала перевірці.

Наданий до суду витяг з трудової книжки ОСОБА_7 , підтверджує факт перебування останньої у трудових відносинах із Державним науково-виробничим об`єднанням «Комунар» з 03.03.1999 по 26.09.2002 та доводи позивача про спільну роботу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на вказаному підприємстві, а також їх знайомство. Вказаний факт не заперечується і відповідачем, проте не свідчить про наявність між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 близьких стосунків.

Надані до суду копії дублікату договору купівлі-продажу № НЄ-374 від 14.04.1998 та договору купівлі-продажу від 19.09.2002, зареєстр. в реєстрі за № 1-3729, також судом не беруться до уваги, оскільки з даних документів не вбачається, що відповідне придбання квартири ОСОБА_7 здійснила за рахунок матеріального забезпечення, яке їй надав саме ОСОБА_4 .

Тож вказані документи не можуть бути покладені в основу висновку про батьківство ОСОБА_4 .

До наданих до суду фотографій на підтвердження факту батьківства суд ставиться критично, оскільки фотографії самі по собі, як окремі докази не можуть підтвердити факт батьківства, а лише свідчать про проведення в певний конкретний проміжок часу спільного дозвілля, тощо.

Також суд критично оцінює інформацію, зазначену у наданому до суду Акті, складеному у період з 20.02.2022 по 22.02.2022, згідно з яким, сусіди, які постійно фактично проживають поряд із квартирою АДРЕСА_5 , підтверджують факт проживання у вказаній квартирі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_7 та їх сином ОСОБА_1 у період з початку 2003 року по кінець 2005 року, оскільки з вказаного акту не можливо встановити, на підставі якої норми та для якої мети він був складений, хто був ініціатором його складення. З цього акту не вбачаються джерела обізнаності осіб, які його підписали, з обставинами, які вони підтвердили. Також у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що вказані «свідчення сусідів… які підтверджуються відповідним актом вказують лише на те, що у визначений період доволі часто бачили ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у різні пори року та години доби, що на їхню думку вказує на спільне проживання вказаних осіб…». Тож суд доходить висновку, що зазначені у наданому до суду Акті твердження є припущеннями осіб, які його підписали.

Що стосується наданих до суду представником позивача Протоколів опитування свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , складених адвокатом Огієнком Б.С., суд звертає увагу, що надані протоколи не можуть прирівнюватись до показань свідків в цивільному судочинстві. Оцінюючи надані протоколи опитування як письмові докази, суд дійшов висновку, що за відсутності інших належних та допустимих доказів, що достовірно засвідчують походження дитини від певної особи,зазначені в протоколах показання ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 про відомі їм обставини підтримання ОСОБА_7 з померлим ОСОБА_4 особистих стосунків самі по собі не містять об`єктивної і достовірної інформації щодо батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 та не можуть бути покладені в основу висновку про наявність підстав для встановлення факту батьківства.

Також суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача, а отже особисто заінтересована у результатах розгляду справи та може надавати покази на користь позивача. Крім того, надані свідком ОСОБА_7 показання щодо спільного виховання та спільного утримання разом із ОСОБА_4 позивача ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а показання свідка щодо проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у період з кінця 2002 по кінець 2005 років, спростовуються показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_22 , яких суд не має підстав вважати такими, що заінтересовані у розгляді справи і стороною позивача такі підстави не надані.

Достовірних доказів визнання ОСОБА_4 за життя свого батьківства щодо ОСОБА_1 не встановлено.

Також суд зазначає, що після повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи, представник позивача не скористався правом на повторне проведення молекулярно-генетичної експертизи та відповідних клопотань до суду не подав.

Інших обставин, які б давали суду підстави зробити висновок про доведеність позовних вимог не встановлено.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мають правове значення для предмету доказування, а тому суд проходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 53, 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, статтями 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна, про встановлення факту батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд м.Полтави або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , алреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна, адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 173.

Повните текст рішення складений 09.05.2025

Суддя Подільського районного суду м. ПолтавиЮ. А. Ткачук