Справа № 736/457/25
Номер провадження 2/736/244/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Давидовій Я.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно. Просить визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Савинки Корюківського району Чернігівської області, РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на гараж АДРЕСА_1 .

Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що рішенням № 107 виконавчого комітету Корюківської міської ради від 06.07.1984 року, ОСОБА_1 була виділена земельна ділянка під АДРЕСА_2 для будівництва гаража та видано дозвіл на проведення робіт по будівництву гаража відповідно до плану забудови земельної ділянки. Після цього він одразу розпочав будівництво гаража, яке було ним завершено у 1987 році.

Після завершення будівництва він користувався гаражем, але не здав його в експлуатацію, тому за ним не було зареєстровано право власності, як за забудовником, на побудований гараж.

З моменту побудови він постійно володів та користувався вищевказаним гаражем. Під час проведення будівельних робіт ним були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва і до тепер ніяких заяв, претензій та скарг щодо споруди не надходило, це свідчить про те, що будівництвом зазначеного об`єкту ним не були порушені права інших осіб.

21 лютого 2025 року позивачем виготовлений технічний паспорт на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, що містить схему розташування гаража, план гаража, експлікацію приміщень гаража та його характеристику. Згідно технічного паспорту, гараж являється капітальною спорудою, який побудовано у 1987 році, та має загальну площу 25,5 кв.м.

Відповідно до довідки №70/02-25 від 21.02.2025 року виданої Комунальним підприємством «Рампа» Корюківської міської ради, гараж з шлакоблоку, має 100% готовності, 20% зносу, загальна площа гаража 25,5 кв.м. Загальна інвентарна вартість гаража становить 38415 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 р., власність не зареєстрована.

З метою узаконення побудованого гаража він, звертався до Корюківської міської ради, де попросив винести відповідне рішення і узаконити побудований ним гараж, але в міській раді відмовили йому у вирішенні цього питання, бо зараз це не відноситься до компетенції міської ради, побудований гараж вважається самочинним будівництвом, бо він не ввів його в експлуатацію в передбачені строки.

Враховуючи, що на цей час він, не має можливості позасудовим шляхом зареєструвати право власності на вищезазначений гараж, тому змушений звернутись до суду, оскільки іншим шляхом не можливо врегулювати це питання.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно норм ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч.2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була ш відведена для цієї мети.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК)та землекористувачі(стаття 95 ЗК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тому позивач просить визнати за ним право власності на гараж № НОМЕР_2 , по вул. Франка у м. Корюківка, Чернігівська область.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн.

Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 319,376, 380-382, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 11, ч.1 ст. 142, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Савинки Корюківського району Чернігівської області, РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на гараж АДРЕСА_1 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 20.03.1997, з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції №18 від 25.02.2025 року, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.С.Кутовий