Справа № 450/1312/22 Провадження № 2/450/224/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Данилів Є.О.

при секретарі Хохолик О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання удаваним договору дарування будинку та розірвання договору

в с т а н о в и в :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання удаваним договору дарування будинку та розірвання договору.

03.06.2022 року відкрито провадження у справі.

30.01.2023 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання призначене на 26.03.2024 року позивач не з`явилася, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи заздалегідь, однак подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та перебуванням на лікуванні, однак не долучено доказів, які б свідчили про незадовільний стан її здоров`я; та в подальшому такі відомості не були скеровані до суду, що свідчить про відсутність поважності причин для неявки в судові засідання.

В судове засідання призначене на 22.04.2024 року позивач не з`явилася, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи заздалегідь, однак подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України, надати час для відповідача та третьої особи щодо висловлення позиції з приводу заявлених позовних вимог.

В судове засідання призначені на 21.08.2024 року позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляд справи, не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Заяв про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходило.

В судове засідання призначені на 20.11.2024 року позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляд справи, не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Заяв про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходило.

В судове засідання призначене на 29.01.2025 року представник позивача не з`явився, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи заздалегідь, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у визначений судом час під час розгляду справи Турківським районним судом Львівської області. Розгляд справи судом відкладено за клопотання представника позивача до 07.03.2025 року о 10 год. 00 хв.

В судове засідання призначене на 07.03.2025 року позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляд справи, не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Заяв про розгляд справи у відсутності позивача на адресу суду не надходило.

07.03.2025 року представником позивача вдруге подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим що, позивач та третя особа по справі перебуватимуть за межами території України, оскільки 08.03.2025 року із м. Варшава позивач вилітає за межі країни.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

У пункті 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №461/3580/15-ц (провадження №61-20847св19), який викладений у постанові від 02 вересня 2020 року.

Ч.1 ст. 44 цього кодексу встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зважаючи на викладене, чергову неявку позивача в судове засідання суд визнає зловживанням процесуальними правами та затягуванням строків розгляду справи. Приймаючи дане рішення, суд виходить з того, що позивачем до клопотань про відкладення розгляду справи не долучено доказів неявки в судові засідання з поважних причин.

За змістом ст. 210 ЦПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З системного аналізу п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Це уявляється вірним дії суду залежать від дій позивача. Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Враховуючи вищенаведене, та що від позивача та його представника не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, підстав поважності їх відсутності у судових засіданнях судом не встановлено, враховуючи, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи зумисне створення стороною позивача, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак зловживаючи своїми процесуальними правами, не з`являються у судові засідання, неодноразово подаючи необґрунтовані клопотання про відкладення розгляду справи, що зумовлює порушення прав відповідача щодо розгляду справи у розумні строки, обставин, які унеможливлюють залишення позову без розгляд через подання систематичних клопотань про відкладення розгляду справи з інтервалом через одне засідання, та те, що повноваження суду залишити позовну заяву без розгляду не є дискреційним, та є обов`язком, а не правом суду, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання удаваним договору дарування будинку та розірвання договору, слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 5 ст.223, п. 3 ч. 1 ст. 257, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання удаваним договору дарування будинку та розірвання договору, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

СуддяЄ. О. Данилів