Провадження № 2/361/5965/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30 квітня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Гізатуліної Н.М., за участю секретаря судових засідань Охріменко Є.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» (далі ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК», Виконавець, Управитель) звернулось до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09 липня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Писаним В.Г., є власником квартири АДРЕСА_1 , площа якої складає 46,20 кв. м.

За згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 за споживачки з листопада 2022 року до вересня 2024 року рахується заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме: 8 086,75 грн за управління будинком. Інфляційна складова боргу становить 516,53 грн, 3 % річних з простроченої суми 160,64 грн. Всього 8 763,92 грн.

Крім того, на підставі знятих показань вузла розподільного обліку (лічильника води) споживачки № 9266319, із серпня 2017 до вересня 2024 року, рахується заборгованість за водовідведення та водопостачання 23 448,62 грн; інфляційна складова боргу 1 845,01 грн; 3 % річних з простроченої суми 570,61 грн. Всього 24 864,24 грн.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 25 лютого 2020 року № 163 Житлово-комунальне господарство ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» призначено управителем багатоквартирного будинку на АДРЕСА_2 .

Правовідносини між ним та ОСОБА_1 як споживачем послуг, визначені договором від 26 лютого 2020 року № 269 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем, як Управителем, відповідно до умов договору, у повному обсязі надаються послуги належної якості, проте, споживач не здійснює оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг.

На підставі викладеного, ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги у сумі 31 535,37 грн основного боргу, інфляційні втрати 2 361,54 грн та 3 % відсотки річних 731,25 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зазначена ухвала в електронному вигляді направлена позивачу, та як вбачається із Довідки про доставку електронного документа доставлена до його Електронного кабінету 22 листопада 2024 року.

Враховуючи, що відповідно до інформації наданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Карпенко М.М. в реєстрі Броварської територіальної громади не значиться, вона про розгляд справи повідомлялась шляхом публікації на сайті суду інформації про відкриття провадження у цій справі.

За відомим місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б.

Позивач не направляв до суду додаткових заяв чи клопотань, відповідачка не використала право подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09 липня 2010 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 25 лютого 2020 року № 163 Житлово-комунальне господарство ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» призначено управителем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 .

26 лютого 2020 року Житлово-комунальне господарство ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат», в особі начальника Бегічевої Н.С., з однієї сторони, укладено договір № 269 з співвласниками багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , в особі заступника міського голови Резніка О.В. про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 .

Відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території АДРЕСА_2 (Додаток 5 до Договору), утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за квадратний метр житлового приміщення становить суму в розмірі 6,97 грн.

На підставі п. п. 55.3 Договору, яким встановлено право управителя самостійно збільшувати вартість (ціну), встановлену п. 10 Договору до 15 % на кожен наступний рік дії даного Договору, вартість утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за квадратний метр житлового приміщення, з червня 2023 року становить суму у розмірі 7,825 грн, з червня 2024 року становить суму у розмірі 8,45 грн.

12 липня 2010 року між сторонами укладеного договору про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення № 124, відповідно до умов якого плата за надані послуги вноситься щомісячно за нормами, встановленими Броварською міською радою, показаннями засобів обліку води, встановленими на вводі в будинок чи квартиру та тарифами за 1 м? води (п. 3.1).

Відповідно до розрахунку за період з листопада 2022 року до вересня 2024 року заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком у відповідачки становить 8 763,92 грн, з яких: 8 086,75 грн основний борг, інфляційна складова боргу становить 516,53 грн, 3 % річних з простроченої суми 160,64 грн.

Згідно із розрахунку за період з серпня 2022 року до вересня 2024 року, вбачається, що заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у відповідачки становить 24 864,24 грн, з яких: 23 448,62 грн основний борг; інфляційна складова боргу 1 845,01 грн; 3 % річних з простроченої суми 570,61 грн.

Тобто, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , за наданими розрахунками, становить 31 535,37 грн, інфляційна складова боргу 2 361,54 грн, розмір 3 % річних з простроченої суми 731,25 грн.

На час розгляду справи відповідачка не надала доказів ненадання їй послуг або надання послуг неналежної якості, а також доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За загальним правилом, власність зобов`язує власника, в тому числі утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст. 319, ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу України (далі ЖК України), громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

З огляду на п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Враховуючи викладене, відповідач, як власник квартири зобов`язаний утримувати належну йому квартиру та сплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України).

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, дійшла висновку про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, 05 березня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 зі змінами, внесеними постановою Кабміну від 21 квітня 2023 року № 390, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Із долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку вбачається, що інфляційні втрати та 3 % річних позивачем нараховані за період з листопада 2022 року до вересня 2024 року на заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком та за період з серпня 2022 року до вересня 2024 року на заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення

Враховуючи, що зазначена вище постанова Кабміну застосовується з 24 лютого 2022 року, а інфляційні втрати та 3 % річних нараховані позивачем після цієї дати в період дії в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення цих сум заборгованості, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та встановлених обставинах цієї справи.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачка у встановленому законом порядку не відмовлялася від надання послуг позивачем, не надала доказів ненадання їй послуг або надання послуг неналежної якості, доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку та доказів на спростування розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку проте, що позовні вимоги ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у частині стягнення суми основної заборгованості.

Щодо розподілу судових витрат

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з огляду на ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати у розмірі 2 664,64 грн підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280283 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» заборгованість за житлово-комунальних послуги на суму 31 535 (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять) гривень 37 коп.

У решті позовних вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» понесені судові витрати у розмірі 2 664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 64 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» , місце знаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 265, приміщення 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 30 квітня 2025 року.

Суддя Н.М. Гізатуліна