Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 травня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що 23.09.2000 року позивач та відповідач, уклали шлюб, який був зареєстрований Володимир-Волинським міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблений актовий запис № 184. У шлюбі народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 29.07.2004 року.

Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано в 2010 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.03.2010.

Дитина проживає разом зі матір?ю в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що згідно довідки від 01.11.2024 року № 87-2477, виданої Факультетом інженерних систем та екології Київського національного університету будівництва і архітектури, син позивача та відповідача, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2027 року.

Щодня дитині необхідні грошові кошти для проїзду з місця проживання, з орендованої квартири, в якій він проживає разом з матір`ю, до місця навчання, та у зворотному напрямку, окрім цього, щоденно позивач, надає дитині грошові кошти для харчування та придбання тих чи інших канцелярських товарів необхідних для навчання, також щоденно забезпечує сина кишеньковими коштами. Працювати син, не може, утримувати себе самостійно не може у зв`язку з навчання на денній формі здобуття освіти.

Окрім цього, позивач самостійно сплачує за оренду квартири, в якій вони проживають разом з сином з 03.06.2024 року, щомісячно 12 000 гривень, окремо сплачує комунальні послуги, які сумарно складають до 4 500 гривень на місяць.

Посилається на те, що відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання та утримання сина, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Вона, як мати не в змозі самостійно утримувати сина, а тому була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

З позовом про стягнення з відповідача аліментів по утриманню дитини до вісімнадцятирічного віку позивач не зверталася та відповідно відповідач аліменти не сплачував.

З огляду на те, що дитині, повинно бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивачка, одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, та на сьогоднішній день є пенсіонером з числа військовослужбовців, а також проходить службу за контрактом, на утриманні інших осіб не має, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2024 року головуючим суддею у справі визначено Гребенюка В.В.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився, відзив до суду не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області 23 вересня 2000 року (а.с. 9).

Від шлюбу у сторін є повнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11).

Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано в 2010 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.03.2010 (а.с. 10).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студентом першого курсу денної форми здобуття освіти, Київського національного університету будівництва і архітектури, навчається на факультетіінженерних систем (а.с. 13).

В обґрунтування позову позивач стверджує, що після того як вони з відповідачем припинили подружні стосунки, дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач участі в утриманні та вихованні сина, не приймає.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У відповідності до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно вказаної норми позивач наділена правом звернення до суду в інтересах повнолітнього сина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, та вважає необхідним задовольнити позов, зобов`язавши відповідача сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина сторін у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Також, відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 20.12.2024.

Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення ОСОБА_3 навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання ним освіти, внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина до дати закінчення навчання, а за умови продовження останнім навчання - до досягнення ним 23 років.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.ст. 141 і 142 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 і ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За пред`явлення даного позову позивача звільнено від сплати судового збору, що підлягав сплаті у розмірі 1211,20 грн.

З відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 281-282 ЦПК України, 182, 199, 200 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання;

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок в дохід держави;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.В. Гребенюк