РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/251/25

Провадження № 2/293/240/2025

07 травня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

06.03.2025 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява подана представником ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Костюшко П.М. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. За змістом позову позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 101060515 від 22.12.2021 в сумі 25915,28 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101060515, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 11000,00 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів.

На підставі договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача в сумі 25915,28 грн., з яких: 9204,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15501,28 грн сума заборгованості за відсотками, 1210 заборгованість за комісією.

Вказує, що з моменту отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача за договором позики жодних штрафних санкцій не нараховувалось, тому стягненню підлягає заборгованість в сумі 25915,28 грн.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.03.2025, справа передана на розгляд судді Проценко Л.Й.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 (а.с.37).

Ухвалою від 12.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання призначив на 10.04.2025 о 10 год 00 хв (а.с.39)

28.03.2025 ОСОБА_1 надіслала відзив на адресу суду, в якому просила відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у ньому (а.с.43-49).

10.04.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. У випадку неявки в судове засідання розповідача, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних матеріалів.

08.04.2025 судом від представника позивача отримано відповідь на відзив з додатками до нього (а.с.52-57).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 11 год. 00 хв. 07.05.2025 (а.с.73).

07.05.2025 сторони в судове засідання не з`явились.

У матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає частково в межах несплаченої суми кредиту (а.с.76).

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що 22.12.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 101060515, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 11000,00 грн, строком на 30 днів з 22.12.2021, дата повернення кредиту, комісії і процентів за користування кредитом 22.01.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5335,00 грн в грошовому виразі та 12,184.00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 16335,00грн, комісія за надання кредиту 1210,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово (п.1.2-1.4,1.5.1 договору).

Проценти за користування кредитом 4125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 4-8).

Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту) (п. 2.3.1.2 Договору).

Цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6. 1 Договору).

Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до Договору) строк, на який надано кредит становить 30 днів, дата видачі кредиту 22.12.2021, дата повернення 21.01.2022, сума кредиту 11000,00 грн, проценти за користування кредитом 4125,00 грн, комісія 1210,00 грн, реальна річна процентна ставка 12,184.00 %, загальна вартість кредиту 16335,00 грн (а.с. зворотня сторона).

У паспорті споживчого кредиту № 101060515 зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с. 9).

Із платіжного доручення № 36967012 від 22.12.2021 вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» 22.12.2021 на виконання умов договору № 101060515 перерахувало на платіжну карту НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_1 кредитні кошти за договором у розмірі 11000, 00 грн (а.с. 10).

16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №101060515 в сумі 25915,28 грн., що доводиться також актом прийому - передачі реєстру боржників від 16.07.2024 № 16072024 та платіжною інструкцією про перерахування коштів як оплату за відступлення прав вимоги (а.с. 14, 59-67).

Із витягу з додатку до вказаного договору факторингу вбачається, що ОСОБА_1 вказана у списку боржників за кредитним договором №102150052 від 22.12.2021, за яким загальна сума заборгованості становить 25915,28 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту 9204,00 грн, заборгованість за процентами 15501,28 грн, заборгованість за комісією 1210,00 грн (а.с. 69).

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101060515, ТОВ «МІЛОАН» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 25915,28 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту - 9204,00 грн, заборгованість за процентами 15501,28 грн (нарахована відповідно до умов договору згідно п.1.5.2 договору в період з 22.12.2021 до 21.01.2022, згідно п.п. 15.2, 2.3.1.1 за період з 22.01.2022 по 03.02.2022 та в період з 04.02.2022 по 24.02.2022 нарахування відсотків здійснювалось на підставі п. 1.5.3 договору) (а.с. 16).

Крім того, як вбачається з відомості ТОВ «МІОЛАН» про щоденні нарахування та погашення, відповідач, частково сплачуючи заборгованість за кредитом, фактично визнала і факт укладення договору і його умови. Так, відповідач частково сплачувала кошти, зокрема, внесла 1796,00 грн на погашення тіла кредиту, 1963,00 грн на погашення відсотків за користування кредитом та провела сплату комісії за пролонгацію договору у розмірі 1010,00 грн.

Аналіз наданої позивачем копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася в межах строку дії договору з урахуванням його пролонгації. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до фінансової установи та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3,4,8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Встановлено, що між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як встановлено судом, відповідач порушила умови кредитного договору, оскільки належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Заперечення, подані відповідачем у відзиві не знайшли свого обґрунтування під час розгляду вказаної справи.

Однак, судом зазначається, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання»

Так, згідно з умовами кредитного договору, знижена відсоткова ставка за користування кредитом становить складає 1,25% в день, стандартна 5% в день, реальна річна процентна ставка 12184,00 % річних, що на переконання суду є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі (15501,28 грн.), що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту (9204,00 грн.), а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційна до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України

Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013).

З огляду на наведене, зважаючи на часткове погашення відповідачкою заборгованості, суд, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості по кредиту, а саме: до 9204,00 грн.

Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідачки належить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9204,00 грн., заборгованість за відсотками 9204,00 грн., та відповідно до п. 1.5.1. договору 1210,00 грн комісії, яка нарахована за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово, а всього 19618,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім, та інші доводи сторін не спростовує.

За встановлених фактичних обставин, враховуючи, що відповідач не в повній мірі виконала належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 3028 гривень (а.с.8).

Керуючись ст.ст. 89, 247,259, 265, 268, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 101060515 від 22.12.2021 в сумі 19618 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовити.ю

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін по справі.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» .

Юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 07.05.2025.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО