Провадження № 22-ц/801/882/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 рокуСправа № 753/16879/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., Зеленцова О.Ю. та його представника адвоката Левченка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Левченка Владислава Вікторовича на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, мотивуючи свої вимоги тим, що у нього є донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у доньки народилася дитина, а саме ОСОБА_3 . Запис про батька дитини зроблено на підставі статті 135 Сімейного Кодексу України. ОСОБА_2 з батьком дитини ніяких відносин не підтримує, оскільки останній повністю відмовився від дитини ще до її фактичного народження. Також, станом на сьогодні батько дитини участі в утриманні та вихованні дитини взагалі не бере та за наявною інформацією знаходиться за межами України, а саме в Алжирі, де останній проживає, працює та до України повертатися не збирається. Відтак ОСОБА_2 є матір`ю - одиначкою, оскільки біологічний батько дитини відмовився від своєї дитини та своїх батьківських обов`язків щодо неї не виконує. З моменту народження ОСОБА_3 повне її забезпечення та ОСОБА_2 здійснює він, оскільки відсутні будь-які інші особи, які це можуть робити та які б цього бажали. Зазначає, що він кожен місяць надсилає грошові кошти на банківські рахунки та надає готівкові кошти для нормального проживання, забезпечення та утримання ОСОБА_3 , а саме: для купівлі їжі, для купівлі одягу дитині, для сплати гуртків для дитини, а також для її відпочинку, тобто є тією особою, яка здійснює утримання ОСОБА_3 з моменту її народження та по теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, з метою визнання заявника особою, яка повністю виконує роль батька та для забезпечення всебічного захисту та підтримки ОСОБА_3 , просив встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітньої дитини віком до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації), про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Левченко В.В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 , задовольнити в повному обсязі. Встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 неповнолітньої дитини віком до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Рефтинський, рф (а.с.10).

Згідно із копією договору купівлі-продажу від 28 вересня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , придбала квартиру по АДРЕСА_1 . Дана квартира складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 76,7 кв.м., житлова площа становить 41,9 кв.м. (а.с.12-15).

Відповідно до копії паспорта та свідоцтва про народження заінтересованої особи, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Шаргород Шаргородського району Вінницької області. Батьком заінтересованої особи зазначений ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_5 (а.с.16-17, 19).

Із копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ (а.с.20).

Згідно із копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №3 від 2 липня 2024 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ. Матір`ю дитини зазначена ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_6 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.21-22).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 11 липня 2024 року, ОСОБА_2 підтвердила той факт, що з моменту народження її доньки ОСОБА_3 , повне їхнє забезпечення та утримання здійснює її батько ОСОБА_1 (а.с.23).

Згідно із копіями платіжних інструкцій, ОСОБА_1 регулярно надсилав на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти (а.с. 24-80)

Відповідно до копії довідки про доходи від 12 серпня 2024 року, виданої ОСОБА_1 , останній дійсно працює в ТОВ «ПРОДОЙЛ ТРЕЙД» з 8 червня 2021 року та за період з січня 2024 року по липень 2024 року отримав фактичну заробітну плату у сумі 284 623,85 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що мати малолітньої дитини є працездатна особа, яка в змозі та зобов`язана утримувати свою дитину. Законом не заборонено ОСОБА_1 добровільно утримувати свою онуку, дбати про її всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про її духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною першою статті 319 цього ж Кодексу визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У справі, яка є предметом розгляду, заявник просить встановити факт перебування на його утриманні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Заявлені вимоги пов`язує із його можливістю виступати як батько дитини, а саме підписувати договори в садочку, школі, туристичними компаніями, які влаштовують закордонні табори для дітей, оформлення соціального забезпечення тощо.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання передбачений у главі 15 СК України.

За приписами частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Зазначена норма свідчить про те, що як батько так і матір зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та той із батьків, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні за домовленістю між собою.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Згідно частин третьої та четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Так відповідно до ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, якщо баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до діючого сімейного законодавства, першочерговий обов`язок утримувати неповнолітніх дітей покладається на їхніх батьків. Баба та дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків у наступних випадках: у дитини немає матері, батька або батьки з поважних причин не можуть надавати дитині належного утримання; баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу; нужденності малолітніх або неповнолітніх внуків. Більш того окрім матеріального забезпечення саме батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, проявляти інтерес до її внутрішнього світу.

Обов`язок по утриманню може бути покладений на діда, бабу лише як виняток у разі наявності у батьків дитини поважної причини, яка не дозволяє їм надавати таке утримання. Поважність причини, яка тимчасово звільняє батьків від утримання дитини та перекладає такий обов`язок на бабу і діда, встановлюється судом у кожному конкретному випадку на підставі відповідних доказів.

Судом встановлено, що мати малолітньої дитини є працездатна особа, яка в змозі та зобов`язана утримувати свою дитину. Законним представником дитини відповідно до чинного законодавства може бути лише мати, батько, усиновитель чи опікун дитини. У матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується обов`язок заявника утримувати його малолітню онуку.

Колегія суддів зауважує те, що саме мати в силу закону зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину, дбати про її всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про її духовний та фізичний стан.

Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 при звернення з заявою про встановлення факту перебування онуки на його утриманні, обґрунтовував свої вимоги тим, що він повністю матеріально утримує малолітню ОСОБА_3 . Разом з тим, під утриманням дитини слід розуміти комплекс обов`язків щодо забезпечення її всебічного розвитку, тобто це включає в себе не лише матеріальне забезпечення дитини, а й створення належних умов для її фізичного, духовного, морального та соціального розвитку. Проте з матеріалів справи вбачається, та не заперечується заявником, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом із свою матір`ю, в її квартирі, фізичним та духовним розвитком займається саме матір дитини.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не пояснив, яке саме юридичне значення для нього має встановлення факту перебування на його утриманні малолітньої онуки ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. В іншому випадку між цими особами виникає спір про право.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки (постанова ВС від 11.01.2023 по справі № 488/1890/19).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 не довів, що встановлення факту перебування на його утриманні малолітньої онуки пов`язується з настання будь-яких правових наслідків для нього, а тому колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що місцевим судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Левченка Владислава Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук