07.05.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/282/25
Провадження № 2/533/203/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами спрощеного позовного провадження)

07 травня 2024 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

УСТАНОВИВ

09.04.2025 представник позивача - адвокат Альошкіна О.І в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09.04.2025 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-х років.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї доньки, яка навчається у Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського, є студентом 2 курсу факультету економіки і управління денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027, навчається за контрактом, стипендію не отримує.

Третя особа, матір ОСОБА_1 не в змозі самостійно утримувати доньку - надавати необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, ліки, харчування тощо, що зумовило необхідність звернення до суду.

Окрім цього, представник позивача зазначила, що позивач ОСОБА_1 винаймає житло в оренду, що підтверджується договором оренди квартири у приватної особи від 03.01.2025, вартість оренди складає 5000,00 грн.

Згідно ухвали суду від 15.04.2025 вбачається, що справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Окрім цього, судом вирішено питання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ..

Позивач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але направила заяву про розгляд справи без участі її та позивача, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батьком позивача ОСОБА_1 є відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст.157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.

Згідно приписів ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки, це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, так як було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як вбачається із ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження (Постанова Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15).

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути

працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно довідки вбачається, що ОСОБА_1 є студентом 2 курсу факультету економіки і управління денної форми навчання. Спеціальність 073 «Менеджмент». Термін навчання з 01.05.2023 по 30.06.2027. Наказ про зарахування на навчання від 18.08.2023 №05-4. Навчається за контрактом на денній формі навчання, стипендію не отримує (а.с.16).

Відповідно до договору №223-ЕУ-002 про надання освітніх послуг між: Кременчуцьким національним університетом імені Михайла Остроградського та фізичною (юридичною) особою від 19.07.2023 ОСОБА_1 отримує освітню послугу за спеціальністю «073» -«менеджмент», за освітнім рівнем «бакалавр» на платній основі. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на дату укладання договору становить 98000 грн, з розрахунку 24500,00 грн за кожний рік окремо, 2450,00 грн за місяць (при щомісячній оплаті) (а.с. 17).

Далі судом встановлено, що ОСОБА_1 винаймає житло в оренду, що підтверджується договором оренди квартири у приватної особи від 03.01.2025, відповідно до якого термін дії даного становить з 03.01.2025 до 03.07.2025, орендна плата за користування квартирою та майном складає 5000,00 грн (а.с.10-12).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання на платній основі, винаймає житло, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Також, відповідач подав до суду заяву про те, що не заперечує щодо задоволення позову позивача.

За таких обставин, суд встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до висновку про те, що повнолітня донька відповідача, яка навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, не працює та не має інших доходів, які б були достатніми для належного забезпечення її навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, при цьому обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку або доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 09.04.2025 і до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2027.

Також, відповідно до п.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з відповідача на користь позивача на її утримання підлягає до негайного виконання.

Щодо стягнення судових витрат

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та до ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить держави стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн за розгляд судом позовної вимоги позивача про стягнення аліментів.

При зверненні з позовом у позовній заяві представником адвоката було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду подано: додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2025 укладена між адвокатом Альошкіною О.І. та ОСОБА_1 , рахунок згідно договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2025 року, з якого вбачається: на надання усних консультацій, копіювання документів, витрачено 1 годину вартістю 757,00 грн; на складання позовної заяви про стягнення аліментів - витрачено 1 годину 20 хвилин, вартістю 1743,00 грн; за участь у судових засіданнях приблизно 1 година 45 хвилин вартістю 1500,00 грн; ордер на надання правничої допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.30-33).

Суд, звертає увагу на те, що представник позивача не приймала участь у розгляді справи, тому витрати позивача на правничу допомогу підлягають до стягненню лише у розмірі 2500,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн та на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.191, 199, 200 СК України, ст.10, 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання, на період її навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку або доходу, щомісячно, починаючи з 09.04.2025 року і до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2027.

Рішення про стягнення аліментів на період навчання у межах суми платежу за один місяць з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

Рішення може бути оскаржене впродовж тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М.Оксенюк