Справа № 615/354/25
Провадження № 2/615/183/25
09 травня 2025 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Токмакової А.П.,
секретаря судового засідання Клименко Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є власником т/з Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 .
15.11.2024 о 14:40 на пр-т Героїв Харкова, 31, в м. Харків ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , після чого залишив місце ДТП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та позивачу завдано матеріальні збитки.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була не зареєстрована.
Окрім того, внаслідок порушення відповідачем ПДР України позивачу завдані страждання, які полягають, зокрема, у нервовому стресі через пошкодження майна, необхідності підготовки документів для отримання відшкодування, звернення до суду за захистом прав та законних інтересів.
Зауважила, що на моральний стан позивача вплинула також поведінка відповідача після ДТП, який під час телефонної розмови із ОСОБА_4 , коли позивач знаходилася поруч та все чула, використовував нецензурну лайку, вказав, що ніяких збитків відшкодовувати не буде, що змушує її постійно нервувати та хвилюватися, що через дії ОСОБА_2 , який керував автомобілем без української реєстрації, не маючи страхового полісу, не зможе отримати будь-якого відшкодування за завдані її автомобілю пошкодження.
Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 07.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.
Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.
25.03.2025 представник третьої особи Гусєв П.В. подав письмові пояснення.
Просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням пояснень; розглянути справи за відсутності представника МТСБУ; розподілити судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України та стягнути з відповідача витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку із розглядом справи в розмірі 1000 грн.
Наголосив, що в ДТП, яка мала місце 15.11.2024 за участю т/з Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_2 , та т/з Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , має нести відповідальність винна в ДТП особа.
На думку МІСБУ, позовні вимоги в частині стягнення розміру різниці між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку, розрахованого на підставі Закону №1961-ІV, не суперечить ст.22,1192,1194 ЦК України та підлягає задоволенню.
Щодо розміру моральної шкоди, МТСБУ покладається на розсуд суду.
Копію позовної заяви та доданих до неї документів доставлено відповідачу в електронний кабінет ЄСІТС 03.03.2025, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі 07.03.2025, однак правом надання відзиву у встановлені судом строки не скористався.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК України.
Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Постанова набрала законної сили 24.01.2025.

Як встановлено судом, 15.11.2024 о 14:40 на пр-т Героїв Харкова, 31, в м. Харків водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

15.11.2024 о 14:40 на пр-т Героїв Харкова, 31, в м. Харків водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_2 , став учасником ДТП та з невідомих причин залишив місце події.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.3«б», 2.10«а», 10.1 ПДР України.

Обставини правопорушення підтверджуються: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №178156, №178164 від 20.11.2024; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_4 ; рапортом поліцейського УПП; диском; фото-таблицею; письмовими поясненнями ОСОБА_5 , Пристроми Є.В., Степанка М.В.; рапортом інспектора УПП.

Ч.6 ст.82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , є позивач.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП не була застрахована, водій т/з Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 19.11.2024 звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП.

Із звіту №184/2024 про оцінку вартості автомобіля Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , від 24.11.2024, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 15.11.2024 складає 72707,23 грн., в тому числі ПДВ на вартість складових (Сс). Вартість відновлювального ремонту автомобіля - станом на 15.11.2024 складає 110980,06 грн. в тому числі ПДВ на вартість складових (Сс).

06.12.2024 позивач звернулася до МТСБУ із заявою щодо відшкодування заподіяної в результаті ДТП шкоди.

За повідомленням МТСБУ у справі №110766, установою розглянуто справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП, яка мала місце 15.11.2024 о 14:00 за участю т/з Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_1 , прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 62950,96 грн.

Ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України).

Ч.1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

В ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Ч.2 ст.4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ст.5 ЦК України).

Враховуючи, що правовідносини, які є предметом розгляду у справі, виникли 15.11.2024, тобто до набрання 01.01.2025 чинності ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-IX, відповідно до ст.5 ЦК України застосуванню підлягають норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п.1.7 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Ст.6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За ст.28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29 Закону).

Відповідно до ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

В п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Враховуючи, що ДТП відбулось з вини відповідача, який керував не забезпеченим транспортним засобом, між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Московського районного суду м. Харкова, сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком експертного авто товарознавчого дослідження за відрахуванням суми, сплаченої МТСБУ.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 20000 грн. суд зазначає наступне.

За змістом ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

П.9 Постанови вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу завдана моральна шкода, між якою та його діями є причинний зв`язок, вина відповідача в її заподіянні доведена у встановленому законом порядку.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про тяжкість психосоматичних та психоемоційних змін в житті позивача. Враховуючи вимоги розумності, справедливості та ступінь моральних страждань ОСОБА_6 , суд доходить висновку про достатність розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи, що судові витрати позивача зі сплати судового збору та судові витрати третьої особи документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на їх користь.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в сумі 48029,10 грн., моральну шкоду 10000 грн. та судовий збір 968,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , судові витрати в розмірі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення складено 09.05.2025.

Суддя А.П. Токмакова