ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4197/25 Справа № 199/832/24 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 23 квітня 2021 року в м. Дніпро по вул. Калинова,7, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ними автомобіля «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «ЗАЗ 110378», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ДТП сталась в результаті порушення ОСОБА_1 ПДР, внаслідок чого власнику транспортного засобу «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 завдано матеріального збитку у розмірі 40741,20 грн. Вони виплати страхове відшкодування у розмірі 40741,20 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ 110378», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована та він залишив їхню вимогу про відшкодування збитків від 27 травня 2021 року без задоволення просили суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 40741,20 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», матеріальну шкоду в розмірі виплаченого страхового відшкодування, що складає 40741,20 грн та судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він є інвалідом 2 групи з 2008 року саме тому у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не мав страховки на час ДТП. Суд дійшов хибного висновку, що статус інваліда ним отримано 30 листопада 2022 року оскільки із наданої ним до відзиву на позовну заяву копії посвідчення інваліда чітко вбачається що 30 листопада 2022 року воно видано повторно. Суд не встановив дійних обставин у справі та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 40741,20 грн та не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 104/21-Тл/Ц5 від 01 березня 2021 року «ALL RISKS», згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих конструктивних елементів (складових частин) або додаткового обладнання, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Строк дії Страхового свідоцтва визначено з 17 березня 2021 року по 16 березня 2022 року.

23 квітня 2021 року о 17 год. 00 хв. в районі буд. 7 по вул. Калинова у м. Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «ЗАЗ 110378», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи

Вчинення дорожньо-транспортної пригоди встановлено та підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2021 року по справі № 199/3355/21 (провадження № 3/199/1859/21), відповідно до якої встановлено провину ОСОБА_1 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

26 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу № справи: 006.00853121, в якій повідомив, що 23 квітня 2021 року на вул. Калинова 7 у м. Дніпро, сталась дорожньо-транспортна пригода, в ході якої пошкоджено автомобіль «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до Звіту № Б26042101 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження, складає 51615,66 грн.

Згідно з Рахунком № 43 від 13 травня 2021 року, вартість ремонту автомобіля «Citroen Jumper груз до 2 т», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 40741,20 грн.

Позивачем, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 104/21-Тл/Ц5 від 01 березня 2021 року, на підставі розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № 006.00853121-1, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 40741,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» після страхового відшкодування має право на подання позову до відповідача ОСОБА_1 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, з подальшим відшкодуванням суми страхової виплати. Відповідачем в ході судового розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування ним завданих збитків чи спростування доводів позивача. Надану відповідачем копію посвідчення інваліда 2 групи від 30 листопада 2022 року, в якій містить запис - видано повторно, як підставу для відмови у задоволенні позову відхилив.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Відповідно до частин перших статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17 (провадження №12-134гс18).

За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Із матеріалів справи установлено, що позивач на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 104/21-Тл/Ц5 від 01 березня 2021 року виплатив страхове відшкодування в сумі 40 741,20 грн. Після чого надіслав претензію до відповідача та як наслідок залишення її без виконання звернувся із позовом в якому заявлено вимогу про стягнення збитків в порядку суброгації.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «ЗАЗ 110378», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП не була застрахована.

В той же час із матеріалів справи установлено, що відповідач є інвалідом 2 групи в наслідок війни. Посвідчення серії НОМЕР_3 видане 30 листопада 2022 року повторно. Суд першої інстанції залишив без уваги факт того, що посвідчення видане повторно.

В той же час 2 група інвалідності встановлена відповідачу з 03 червня 2008 року, що не може бути залишене без уваги судом апеляційної інстанції.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року (справа № 1-6/2014) положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. У Законі України №1961 IV передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих. Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону України № 1961 IV, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.

Враховуючи зазначені вимоги закону, оскільки відповідач, будучи інвалідом війни, в момент ДТП керував власним транспортним засобом на законних підставах, у нього відсутній обов`язок відшкодовувати матеріальну шкоду. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач мало проводити МТСБУ.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2025 року.

Судді: