Справа № 489/826/25
Номер провадження 2/489/1347/25
06 травня 2025 року місто Миколаїв
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовомВиконавчого комітету Миколаївської міської ради як органу опіки та піклування (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа - служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртним напоями. Відносно відповідача складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. 24.05.2024 було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Під час відвідування адреси проживання сім`ї з`ясовано, що умови для дитини не створені належним чином. Комісією було прийнято рішення вилучити дитину у матері та направити до КНП "Міська дитяча лікарня №2" ММР. Згідно з висновком про стан здоров`я дитини, малолітня має вагу 8500 кг., що не відповідає віку дитини, атрофію зорового нерву. За час перебування дитини у лікарні, мати жодного разу не навідувала дитинку, не цікавилась її здоров`ям. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому ММР прийнято рішення про затвердження позовної заяви та висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_2 .
З цих підстав просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти на користь органу опіки та піклування виконкому ММР на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзив до суду не подав.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Відомості про батька внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
Наказом №19 від 01.02.2024 Служби у справах дітей Адміністрації Інгульського району вирішено поставити на облік за категорією: проживання дитини в сім`ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків виховання дитини ОСОБА_2 .
24.05.2024 складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, було виявлено дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизний вік 1 рік, при цьому батьки знаходилися у сильному алкогольному сп`янінні, відповідати за життя та здоров`я дитини не в змозі.
Відповідно до довідки від 09.06.2024 ОСОБА_1 пройшла противорецидивне лікування алкогольної/наркотичної залежності в МЦ "БРІК".
Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.12.2024, де проживає ОСОБА_1 , для дитини умови створені частково, кімната не провітрюється, відчувається стійкий сморід тютюну, речі розкидані, запас продуктів харчування відсутній.
Відповідно до листа Миколаївського міського центру соціальних служб ММР від 25.12.2024 сім`ю ОСОБА_1 взято під соціальний супровід ММЦСС. Того ж дня, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, малолітню ОСОБА_4 було вилучено та вміщено в КНП ММР "Міська дитяча лікарня №2".
Рішенням №13 від 08.01.2025 вирішено негайно відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 та влаштувати ОСОБА_2 до філії КНП "Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня" МОР "Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги.

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 28.01.2025 ОСОБА_2 має білково-енергетиіну недостатність, атрофію зорового нерву, група здоров`я 2.

Згідно з довідки від 15.01.2025 державні та соціальні допомоги ОСОБА_1 зупинені з 01.01.2025.

Згідно з висновком Виконавчого комітету ММР від 07.02.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому ММР, яке відбулося 26.12.2024 прийнято рішення про затвердження позовної заяви та висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_2 .

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 203/3505/19 від 26.01.2022)

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/73/20 від 27.04.2022 врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідач не підтримував стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавився його життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки особа свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Також, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і застосовується тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про її фізичний та духовний розвиток, про її здоров`я, не спілкується, не надає коштів на утримання дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При вирішенні вимоги про стягнення аліментів суд виходить з такого.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач участі в її утриманні не приймає, хоча це є її прямим обов`язком.

За такого, враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, а також виходячи з інтересів дитини на належне матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів. При цьому, суд погоджується із розміром аліментів, який запропоновано представником позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Так як при звернені до суду позивач не оплатив судовий збір за позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав та про стягнення аліментів, оскільки звільнений від його сплати на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі статті 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Миколаївської міської ради аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 07.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок)

Інформація про учасників справи:

Позивач: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, , адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, , адреса: 54003, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.05.2025.

Суддя В. В. Кокорєв