ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Суми

Справа №950/3721/23

Номер провадження 22-ц/816/507/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Бровка Руслана Миколайовича,

представника відповідача Лебединської міської ради Сумської області Звоновського Руслана Анатолійовича ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Бровком Русланом Миколайовичем,

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року у складі судді Косолапа В.М., ухваленого в м. Лебедин Сумської області, повне судове рішення складено 12 липня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області, третя особа приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Висєканцева Тетяна Сергіївна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: встановити факт родинних відносин між нею, як двоюрідною онукою, та її двоюрідною бабою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідної баби ОСОБА_2 , терміном у три місяці.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна баба ОСОБА_2 , 1915 року народження, яка проживала в с. Павленкове, Сумського району (раніше Лебединського району).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай), як члена КСП «Перемога», що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) від 21 березня 1997 року № 0238015. Своїх дітей спадкодавець не мала, на момент смерті не перебувала у шлюбі. ОСОБА_2 проживала разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_3 , 1913 року народження, яка померла в 60-х роках минулого століття.

На момент смерті зареєстрованих осіб зі спадкодавцем не було. Позивач є двоюрідною онукою спадкодавця, тобто спадкоємцем 5 черги відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України.

Стверджує, що ОСОБА_2 є рідною сестрою її діда ОСОБА_4 , 1920 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останній є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а той у свою чергу, є її батьком.

Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 11 грудня 2023 року приватний нотаріус Висєканцева Т.С. відмовила у видачі таких документів, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріуса, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України та не довела факту родинних відносин із спадкодавцем.

Спадкоємці, які б прийняли спадщину після померлої ОСОБА_2 як за законом так і за заповітом відсутні.

В обґрунтування поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, представник позивача указує на те, що їй стало відомо про наявність спадкового майна у квітні 2023 року від ОСОБА_6 , яка повідомила, що її бабуся ОСОБА_2 за життя отримала право на земельну частку (пай), який на даний час обліковується як «невитребувані паї». Вона та спадкодавець проживали в різних населених пунктах, а тому не мала можливості отримати інформацію про наявність спадкового майна після смерті бабусі. Сертифікат на земельну частку (пай) вона отримала тільки у вересні 2023 року.

На час смерті спадкодавця та протягом 6-ти місяців після її смерті, вона була неповнолітньою, а тому не могла усвідомлювати значення такої юридично значимої дії, як подання заяви про прийняття спадщини. Фактично, на її думку, поважною причиною пропуску строку є необізнаність спадкоємця з фактом відкриття спадщини. Необхідно врахувати, що вона не є близьким родичем спадкодавця, тобто, не є спадкоємцем 1-3 черг спадкування, а є спадкоємцем 5 черги. Спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, відповідно нотаріусом не вживалися жодні заходи направлені на закликання та розшук спадкоємців для прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які претендують на дану спадщину, відсутні.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_2 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 на хуторі Букати, Павленківської волості), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павленкове, є двоюрідною бабою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Бровка Р.М., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, а саме ч. 3 ст. 5 К України, абз 2 п. 4 та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, та безпідставно застосував до даних правовідносин ЦК УРСР. На переконання заявника апеляційної скарги, норми ЦК України мають застосовуватися до спадкових правовідносин, навіть і в тому випадку, коли спадщина відкрилася до набрання чинності цим кодексом.

Відповідачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 21 березня 1997 року на підставі рішення Лебединської райдержадміністрації від 17.02.1997 № 41 ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії СМ № 0238015 про належність їй права на земельну ділянку розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» (а.с. 24-25).

З метою спадкування у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса.

Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Висєканцевої Т.С. від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови було те, що заявником пропущено строк для прийняття спадщини. Крім того заявник не надала жодних документів, які підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_2 з двоюрідною онукою ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

На підтвердження факту споріднення із спадкодавцем позивачем надано наступні докази.

Згідно з копією листа Павленківського старостинського округу від 02 червня 2023 року № 15.1-21/29 на території Павленківського старостинського округу проживала ОСОБА_7 , 1915 року народження, разом із сестрою ОСОБА_3 , 1913 року народження в с. Букати.

Згідно запису в погосподарській книзі № 2 за 1996-2000 роки ОСОБА_2 проживала в с. Павленкове та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно запису в погосподарській книзі № 15 за 1950-1952 роки ОСОБА_4 , 1920 року народження, проживав в с. Павленкове разом з дружиною та сином.

Інформацією щодо батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Павленківський старостинський округ не володіє (а.с. 21).

При цьому, згідно з довідкою Павленківського старостинського округу від 30 листопада 2023 року № 15.1-21/93 до дня смерті ОСОБА_2 , 1915 року народження, була зареєстрована та проживала в с. Павленкове (вулиця без назви). Зареєстрованих осіб на момент смерті з померлою не було. Також зазначено, що про фактичний вступ у володіння спадковим майном спадкоємцями за законом або заповітом після померлої, старостинський округ не володіє (а.с. 20).

На запит суду, Державним архівом Сумської області (лист від 22 лютого 2024 року № Б-20) надано інформацію про те, що у книгах реєстрації актів громадянського стану про народження с. Павленкове (до якого входило с. Букати) Лебединського району Сумської області за 1920 рік, відомості про народження ОСОБА_4 відсутні (а.с. 81).

Також було надано копію із метричної книги за 1915 рік (с. Голубівка, Лебединського повіту, Харківської губернії) відповідно до якої ІНФОРМАЦІЯ_4 на хуторі Букати, Павленківської волості народилась ОСОБА_8 , батько ОСОБА_9 (а.с. 83).

Ухвалюючи рішення в частині надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ЦК Української РСР 1963 року, нормами якого не було передбачено надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частина третя статті 5 ЦК України).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Тлумачення статті 5 та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності, абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих положень передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до прав та обов`язків, які продовжують існувати після набрання ним чинності.

У пункті 1 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 року.

За змістом ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім днем прийняття спадщини після її смерті є ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР, а не ЦК України, як помилково вважає відповідач.

Положенням ст. 550 ЦК Української РСР визначено порядок і підстави продовження спадкоємцю строку на прийняття спадщини. Надання додаткового строку, як того просить позивач, нормами ЦК Українського РСР не було передбачено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу заявника апеляційної скарги, що померла ОСОБА_2 доводилася позивачу двоюрідною онукою і не входить до визначеного статтями 529-531 ЦК Української РСР кола спадкоємців за законом.

Отже, з огляду на те, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Бровком Русланом Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 7 травня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов