П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/24271/24

Провадження № 22-ц/4815/507/25

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Левчук О.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

30 січня 2025 року в м. Рівне Рівненської області

(фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: позивач і представник відповідача в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Гордійчук Олени Михайлівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) протиправною, зобов`язати вчинити дії та стягнути з ГУ ПФУ в Рівненській області на його користь 215 716,28 гривень в порядку спадкування як належну померлому ОСОБА_2 суму нарахованої, але невиплаченої пенсії, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №460/34862/22.

Мотивуючи свої вимоги, позивач покликався на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у адміністративній справі №460/34862/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку та виплаті основного розміру пенсії на підставі довідки від 23 червня 2022 року №2388, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області"; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 , пенсії за вислугу років із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки від 23 червня 2022 року №2388, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області". Вказане судове рішення набрало законної сили 30 грудня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_2 помер, в зв`язку із чим відкрилась спадщина.

Після звернення позивача до державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Діанової А.Ю. з заявою про прийняття спадщини відкрито спадкову справу №168/2023. Відповідно до довідки від 14 серпня 2024 року №1530/02-14 позивач є спадкоємцем всього майна, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 .

При цьому позивачем як спадкоємцем померлого ОСОБА_2 витребувано з ГУ ПФУ в Рівненській області інформацію про розмір пенсії, яка була нарахована та не отримана ОСОБА_2 . ГУ ПФУ в Рівненській області листом від 29 жовтня 2024 року №12525-12041/К-04/8-1700/24 повідомлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, виплата пенсії припинена. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/34862/22 ГУ ПФУ в Рівненській області, ОСОБА_2 нараховано суму за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2023 року в розмірі 215 716,28 гривень.

Крім того, зазначено, що виплата заборгованості буде здійснена у разі зміни стягувача на його спадкоємця та при відповідному фінансуванні.

На запити державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Діанової А.Ю. щодо нарахованої та невиплаченої пенсії, що належала спадкодавцеві ОСОБА_2 (заборгованості), ГУ ПФУ в Рівненській області у наданні такої інформації відмовлено.

У зв`язку з наведеним позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану суму нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Рівненській області на користь ОСОБА_1 215 716,28 гривень в порядку спадкування, належних померлому ОСОБА_2 як суму нарахованої, але невиплаченої пенсії, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №460/34862/22.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Рівненській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028,00 гривень.

Приходячи до такого висновку, суд попередньої інстанції виходив із того, що позивач як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію спадкодавця відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а дії відповідача щодо невиплати нарахованої, але не виплаченої пенсії відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року в адміністративній справі №460/34862/22, порушують право спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

На рішення суду представником ГУ ПФУ в Рівненській області Гордійчук О.М. подано апеляційну скаргу, де покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неправильному застосуванні норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, і невідповідності висновків обставинам справи.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось про неврахування судом першої інстанції того факту, що ГУ ПФУ в Рівненській області є суб`єктом владних повноважень та є відповідачем у справі, а тому, на її думку, ця справа підлягає до закриття, оскільки неправильно визначено її підсудність.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено належним чином обставини справи, не взято до уваги докази, надані позивачем, та невірно зазначено аргументи, які надані ГУ ПФУ в Рівненській області у відзиві на позовну заяву.

Також позивач не був стороною у судовій справі №460/34862/22, тому підстави вносити зміни до реєстру відсутні, а нарахована сума заборгованості на виконання рішення суду не входить до складу недоотриманої пенсії та буде виплачена після заміни сторони правонаступником при відповідному фінансуванні на ці цілі з Державного бюджету України.

На думку заявника, позивач повинен був звернутись із заявою про заміну сторони до Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/34862/22.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю і закрити провадження у справі.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, хоча йому про це роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 березня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення ст. 1227 ЦК України свідчить, що:

цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно зі ст. 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

За положеннями ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми встановлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Така ж сама позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначав, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (ч. ч. 2, 4, 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Тлумачення ст. 1227 ЦК України з урахуванням принципу розумності свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Як правильно встановлено судом, позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

Судом також з`ясовано, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Будинком щастя в м. Рівне 05 серпня 1971 року, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьком є ОСОБА_2 , тобто спадкодавець.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду 30 листопада 2022 року у адміністративній справі №460/34862/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку та виплаті основного розміру пенсії на підставі пенсії довідки від 23 червня 2022 року №2388, виданої Державною установою "Територіальне медичне об'єднання МВС України по Рівненській області"; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 , пенсії за вислугу років із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки від 23 червня 2022 року №2388, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області".

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10 липня 2023 року, актовий запис №1355, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №74243734 від 06 жовтня 2023 року державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Діановою А.Ю. відкрито спадкову справу №168/2023 після смерті батька позивача.

Відповідно до довідки від 14 серпня 2024 року №1530/02-14 позивач є спадкоємцем всього майна, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

ГУ ПФУ в Рівненській області листом від 29 листопада 2024 року №12525-12041/К-04/8-1700/24 повідомлено, що відповідно до ст. 61 3акону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Згідно з інформацією ГУ ПФУ в Рівненській області, ОСОБА_2 виплата пенсії припинена. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/34862/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, ОСОБА_2 нараховано суму за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2023 року в розмірі 215 716,28 гривень. Крім того, виплата вказаної заборгованості буде здійснена у разі заміни стягувача на його спадкоємця та при відповідному фінансуванні.

Правильно враховано, що позивач як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію батька відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а дії відповідача щодо невиплати нарахованої, але не виплаченої пенсії відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року в адміністративній справі №460/34862/22, порушують право ОСОБА_1 як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що ГУ ПФУ в Рівненській області є суб`єктом владних повноважень з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України. Тому питання щодо правомірності/протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду, що набрало законної сили, є процесуальним питанням, яке вирішується в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, оскільки спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у виді невиплаченої пенсії, яка належала спадкодавцю за життя. Отже, цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач повинен був звернутися до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони у справі №460/34862/22, то з ними погодитися не можна. Так, в матеріалах справи відсутні дані, що стосовно примусового захисту прав ОСОБА_2 було відкрито виконавчі провадження з примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року в адміністративній справі №460/34862/22. Таких доказів не було отримано і під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Крім того, з розрахунків відповідача вбачається, що ГУ ПФУ в Рівненській області безпосередньо здійснено перерахунок недотриманої спадкодавцем пенсії та доплати, однак не виплачено в зв`язку з відсутнім фінансуванням.

Необґрунтованими є і твердження заявника про недодержання судом норм матеріального права.

Так, згідно із абз. першим ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Однак будь-яких фактів неправильного застосування норм матеріального права, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

З приводу покликань на невідповідність висновків суду обставинам справи, то цим доводам суд попередньої інстанції уже дав детальну і вичерпну оцінку.

Решта аргументів про незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення також є помилковими, а тому колегією суддів відхиляються.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, тоді як задоволення позову в здійснений судом спосіб узгоджується з висновками Верховного Суду.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Гордійчук Олени Михайлівни залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків