Справа № 645/5379/23
Провадження № 2-п/645/33/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09 травня 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суд міста Харкова Шевченко Г.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Максимова Миколи Ігоровича про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

07.05.2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Максимова М.І. звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року, у якій також просила поновити строк для подачі вказаної заяви.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.11.2016 року по 31.01.2022 року у розмірі 46 450 грн. 45 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп. по 1342 грн. 00 коп. з кожного.

Копію вказаного заочного рішення відповідач ОСОБА_1 не отримувала.

28.03.2025 року представником відповідача адвокатом Максимовим М.І. було направлено до суду заяву про надання доступу до матеріалів справи та видачу копії рішення від 14.11.2023 року. Проте копію рішення на момент звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення сторона відповідача так і не отримала.

Крім того, у зв`язку з оголошенням в країні воєнного стану, систематичними обстрілами території м. Харкова та м. Києва, наявністю довготривалих повітряних тривог, що значним чином обмежує та ускладнює роботу відповідача та його представника, зокрема пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення також зумовлений складністю збирання доказів та необхідністю сформувати позицію по справі, що потребує значного об`єму часу.

Дослідивши матеріали справи в межах клопотання про поновлення строку, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску із інших поважних причин.

Представник заявника адвокат Максимов М.І. просить поновити пропущений не з його вини строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, проте не обґрунтовує поважності причин пропуску строку.

Так, дійсно, 28.03.2025 року до суду надійшли заяви представника відповідача про надання доступу до матеріалів справи та видачу копії заочного рішення суду від 14.11.2023 року.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року було доставлено до електронного кабінету представника відповідача Максимова М.І. 03.04.2025 року о 14:41:42 год.

Таким чином, двадцятиденний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення тривав з 04 квітня 2025 року до 23 квітня 2025 року включно.

Заяву про перегляд заочного рішення представник відповідача Максимов М.І. направив до суду через систему «Електронний суд» лише 07.05.2025 року.

Таким чином, представник відповідача пропустив визначений законом двадцятиденний строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Поновленню ж підлягає строк, який пропущений з поважних причин, якщо заява про перегляд заочного рішення подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У поданій заяві представником не наведено обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного двадцятиденного процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Верховний Суд (правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а (ЄДРСРУ № 97806556) безальтернативно вказує, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з …позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

У заяві про перегляд заочного рішення від 07 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Максимов М.І. зазначає, що пропуск встановленого законом процесуального строку обумовлений оголошенням в країні воєнного стану, систематичними обстрілами території м. Харкова та м. Києва, наявністю довготривалих повітряних тривог, що значним чином обмежує та ускладнює роботу відповідача та його представника, зокрема пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення також зумовлений складністю збирання доказів та необхідністю сформувати позицію по справі, що потребує значного об`єму часу.

Проте, з долучених до заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача доказів, зокрема акту не проживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації від 28.03.2025 р., актів підтвердження фактичного місця проживання ОСОБА_1 від 15.04.2025 р., вбачається, що останні датовані 28.03.2025, 15.04.2025 р.р., витяг з Реєстру територіальної громади датований 02.04.2025, тобто стороною відповідача не наведено достатніх підстав, які істотно перешкоджали своєчасному вчиненню процесуальних дій.

Суд також враховує, що представник не був позбавлений можливості вчасно подати заяву про перегляд заочного рішення засобами поштового зв`язку, через систему «Електронний суд» або безпосередньо до суду згідно робочого графіку суду, що розміщений на офіційному веб-сайті.

Доказів неможливості скористатися альтернативними шляхами подачі відповідної заяви до суду адвокат Максиимов М.І. також не надає.

Крім того, відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суди м. Харкова не припиняли, не призупиняли своєї діяльності та продовжували здійснювати правосуддя, не дивлячись на повітряні тривоги, відсутність електрозабезпечення, масовані ракетні ураження території Харківської області.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Разом з тим, питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Від заявника, який звернувся до суду зі спливом строку на оскарження судового рішення вимагається вказати конкретні обставини, які перешкодили можливості своєчасного звернення до суду у визначений законом строк, оскільки необґрунтоване поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини його пропуску.

Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду із відповідним процесуальним документом, а також належного його оформлення.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги/заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Таким чином, суд вбачає, що сторона відповідача пропустила строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення не обґрунтоване.

Інших підстав для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою, окрім зазначених вище, сторона відповідача не зазначала.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що застосування наслідків спливу процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення не буде мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 Конвенції, оскільки заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду з цієї самою заявою після належного обґрунтування відповідно до вимог процесуального законодавства.

За таких підстав, суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Керуючись статтями 13, 126, 260, 284-286 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Максимова Миколи Ігоровича про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Максимова Миколи Ігоровича про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. С. Шевченко