УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/5543/25

Провадження №2-з/712/31/25

02.05.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Руденко А.В.,

представника позивача адвоката Сучила А.О.,

представника відповідачів адвоката Бойка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сучила Артема Олеговича про застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва Інна Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва Інна Юріївна, в якому просить встановити факт проживання ОСОБА_5 однією сім`єю з ОСОБА_6 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Одночасно із зверненням з позовом, представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвій Інні Юріївні вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом чи законом у спадковій справі №73220008 до набрання чинності рішенням суду у справі.

Подана заява мотивована тим що, між сторонами наявний спір щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_5 , а саме з визначення майна, яке може бути успадковане та не належить до спільної сумісної власності подружжя. Яз зазначено у заяві про забезпечення позову, враховуючи, що відповідачі є спадкоємцями першої черги, а встановлення факту спільного проживання позивача та ОСОБА_5 як подружжя без зареєстрованого шлюбу, має істотне значення для захисту прав позивача та підтвердження її права власності на половину майна, набутого у цей період, видачею свідоцтв про право на спадщину буде порушено таке право.

Ухвалою суду від 29.04.2025 заяву про застосування заходів забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Заперечуючи проти задоволення заяви про забезпечення позову, 02.05.2025 представником відповідачів надано до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що вказана заява подана з порушенням вимог ст. 149, 150 ЦПК України. Також у запереченнях вказано, що ОСОБА_1 своїми діями чинила і чинить дійсні перешкоди у прийнятті спадщини. Крім того, представник відповідачів вказує, що ОСОБА_1 не зверталась до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Як зазначено у запереченнях, 09.11.2023 заявницею було подано до Соснівського районного суду м. Черкаси позов про розірвання шлюбу із ОСОБА_5 , у якому позивач посилалась на те, що сімейне життя з ОСОБА_5 не склалось через відсутність взаємо порозуміння між сторонами, розходження поглядів на життя, сторони не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносини припинені, подальше сімейне життя і збереження родини неможливе. У судовому рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/12305/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, вказано, що 15.11.2023 ОСОБА_5 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Однак у подальшому 14.12.2023 ОСОБА_5 була подана апеляційна скарга на вказане рішення суду у справі №712/12305/23. У постанові Черкаського апеляційного суду від 30.01.2024 зазначено, що, звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_5 вказує, що 12.12.2023 шлюб між сторонами було розірвано у позасудовий спосіб, що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Постановою суду апеляційної інстанції рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/12305/23 залишено без змін, оскільки розірвання шлюбу відділом ДРАЦС відбулось після розгляду судом даної справи по суті та ухвалення рішення. Також у запереченнях на заяву про забезпечення позову вказано, що ОСОБА_1 було відомо про наявність відкритої спадкової справи та остання жодним чином не реалізувала своє право. Відтак, на думку представника відповідачів, станом на дату звернення з позовом та заявою про забезпечення позову, строк звернення позивачем пропущено без поважних причин, а тому відсутні і підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Сучило Артем Олегович наполягав на застосуванні заходів забезпечення позову саме в обраний стороною позивача спосіб, шляхом заборони приватному нотаріусу вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом чи законом у спадковій справі №73220008 до набрання чинності рішенням суду у справі. При цьому представник позивача вказав, що він 25.04.2025 вручив відповідну заяву приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвій Інні Юріївні про зупинення видачу свідоцтв про право на спадщину.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Бойко Артур Сергійович у судовому засіданні категорично заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на підстави зазначені у запереченнях на заяву. Також представник відповідачів вказав, що стороною позивача при зверненні із заявою не зазначено, яке саме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та яке є предметом спору між ОСОБА_1 та доньками ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи підстави та предмет спору, вирішуючи заяву про забезпечення позову у даній справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З системного аналізу положень ст. 150-153 ЦПК України вбачається, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому, системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації завданням цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14 88цс20).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками внаслідок невжиття цих заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При вирішенні даної заяви про забезпечення позову, суд зауважує, що звертаючись з позовом до суду про встановлення факту проживання ОСОБА_5 однією сім`єю з ОСОБА_6 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, стороною позивача також заявлено заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що між сторонами наявний спір щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_5 , а саме з визначення майна, яке може бути успадковане та не належить до спільної сумісної власності подружжя. Як зазначено у заяві про забезпечення позову, враховуючи, що відповідачі є спадкоємцями першої черги, а встановлення факту спільного проживання позивача та ОСОБА_5 як подружжя без зареєстрованого шлюбу, має істотне значення для захисту прав позивача та підтвердження її права власності на половину майна, набутого у цей період, видачею свідоцтв про право на спадщину буде порушено таке право.

Питання видачі свідоцтва про право на спадщину належить до виключної компетенції нотаріусів або інших органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок вчиняти нотаріальні дії.

Згідно з ст. 2, 7, 39 Закону України «Про нотаріат» правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Відповідно до ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат», за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 (далі Порядок №296/5) видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Згідно з підпунктом 4.20 пункту 4 Глави 10 розділу ІІ Порядку №296/5 якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту.

Отже Порядком №296/5 прямо передбачено неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у випадку накладення арешту на спірне майно.

При цьому стороною позивача ні у заяві про забезпечення позову, ні під час судового розгляду заяви про забезпечення позову не вказано, яке саме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та яке є предметом спору між ОСОБА_1 та доньками ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Також при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд зауважує, що у судовому засіданні представником позивача надано докази вручення 25.04.2025 відповідної заяви приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвій Інні Юріївні про зупинення видачу свідоцтв про право на спадщину.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити повністю.

Керуючись ст. 149-153, 157, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Сучила Артема Олеговича про застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва Інна Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 07.05.2025.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська