Справа № 727/3893/25
Провадження № 2/727/1157/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Гелка А.С.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася одна неповнолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.04.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишились проживати разом із матір`ю.

У подальшому, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.03.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини.

Так, матеріальний стан позивача погіршився, що зумовлене збільшенням витрат на утримання сина у зв`язку із збільшенням його віку (витрати на навчання, одяг, шкільне приладдя, харчування, лікування, оздоровлення), а також знеціненням аліментів у розмірі 1000 гривень. Окрім того, з часу ухвалення рішення суду від 30.03.2018 року про стягнення аліментів на утримання сина, значно збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З огляду на зазначене, визначений розмір аліментів у сумі по 1000 гривень на дитину в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму є недостатнім для матеріального утримання дитини.

Також зазначила, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє з батьків для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, вважає, що наявні підстави для зміни розміру аліментів та стягнення їх у частці з усіх видів доходів відповідача, який є працездатним, що відповідає положенням СК України та інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Просила змінити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 11.04.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем відзиву на позов подано не було.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в заяві обставини. Пояснила суду, що майновий стан відповідача після ухвалення судом у 2018 році рішення про стягнення аліментів на утримання дитини змінився, оскільки останній набув у власність нерухоме майно. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що є інвалідом війни ІІІ групи, розмір його пенсії по інвалідності становить орієнтовно 8400 гривень. У нього на утриманні є ще двоє малолітніх доньок. Окрім того, він за станом здоров`я потребує дорого вартісного лікування. Може сплачувати аліменти на утримання сина в мінімальному розмірі: 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.04.2011 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками, згідно свідоцтва про народження, є: мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_2 (а.с.8).

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Як було встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.03.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося матеріальне становище платника, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

У якості підстави звернення до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивач посилалася на те, що майновий стан сторін змінився, оскільки відповідач у 2019 році набув у власність частку будинку в м.Чернівці.

На виконання вимог ст.182 СК України суд враховує, що у відповідача ОСОБА_2 дійсно змінився майновий стан, оскільки 20.02.2019 року останній набув у власність 50/100 частки житлового будинку, площею 259,60 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.04.2025 року.

Також, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, інвалідність встановлена внаслідок війни.

З огляду на зазначене вище, а також те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 30.03.2018 року є нижчим мінімального, суд вважає доведеними доводи позивача про наявність підстав для зміни розміру аліментів.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька, так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути на утримання непоновлітнього сина сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Таким чином, враховуючи вищенаведені зміни матеріального стану одержувача аліментів та матеріального стану платника аліментів, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, слід змінити розмір аліментів на утримання дітей, визначивши його у розмірі частки від доходу відповідача.

Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 189, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.03.2018 року у справі №727/12416/17, змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено та складено 09.05.2025 року.

Головуючий суддя: _________________ Одовічен Я.В.