Справа № 296/4749/25
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у відкритті провадження

06 травня 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про встановлення факту утримання малолітньої дитини,

у с т а н о в и л а:

01 травня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про встановлення факту утримання малолітньої дитини. Заява подана представником заявника - ОСОБА_3 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та вони спільно проживають однією сім`єю. ОСОБА_4 - це дочка дружини заявника від попереднього шлюбу, яка також проживає разом з ними. Рідний батько ОСОБА_4 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, аліменти не сплачує, а тому дитина фактично перебуває на утриманні заявника. ОСОБА_1 є особою, яка фактично виконує обов`язки батька щодо малолітньої ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 просить суд встановити факт утримання ним малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо мети встановлення цього факту, то заявник вказує що рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного є документом, що підтверджує право на відстрочку від мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 15 Сімейного кодексу України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії та юридичні події.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, ухилення від утримання дитини є самостійною підставою для стягнення аліментів за рішенням суду.

Оскільки Сімейним кодексом встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості підтвердити цей факт, що має юридичне значення.

У цій справі заявник ОСОБА_1 просить встановити факт утримання ним дитини його дружини від попереднього шлюбу.

У вихованні та утриманні дитини мають брати участь як мати так і батько.

Проживання батька окремо від дитини не свідчить про те, що він самоусунувся від виховання та утримання дитини, а визначення місця проживання дитини з матір`ю не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину.

За невиконання, чи неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягненні до відповідальності. Ухилення від утримання дитини є самостійною підставою для стягнення аліментів за рішенням суду.

Встановлення факту матеріального утримання дитини, про що просить заявник, може мати негативні наслідки для батьків дитини, в тому числі для рідного батька малолітньої ОСОБА_4 .

З наведених мотивів приходжу до висновку, що у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту утримання малолітньої дитини наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманні) неповнолітньої дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Доведення факту перебування дитини на утриманні заявника пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких один з батьків такої дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дітей одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини.

Подібний за змістом висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

Отже, факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, у зв`язку з чим суд вважає наявними підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі на підставі частини 4 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 260, 261, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и ла :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про встановлення факту утримання малолітньої дитини.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК