Справа № 139/537/24
Провадження № 22-з/801/59/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Береговий О. Ю.
08 травня 2025 рокуСправа № 139/537/24м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,
за участю секретаря судового засідання: Куленко О. В.,
учасники справи:
відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Браславця Яна Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційними скаргами представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» - адвоката Пилипця Антона Юрійовича та представника ОСОБА_2 - адвоката Цепляєва Сергія Вікторовича на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року,
Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп») на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 156800,00 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 81508,97 грн та 2000,00 грн компенсації моральної шкоди.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із проведенням транспортно-товарознавчого дослідження з метою визначення розміру завданих збитків у розмірі 3634,96 грн.

Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 1767,80 грн судового збору, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1820,65 грн судового збору.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2025 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Цепляєва С. В. залишено без задоволення, апеляційну скаргу представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» - адвоката Пилипця А. Ю. задоволено.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року в частині стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування змінено. Зменшено стягуваний з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування з 156800,00 грн до 116524,34 грн, а також суми витрат, пов`язаних із проведенням транспортно-товарознавчого дослідження з 3634,96 грн до 2647,34 грн та розміру судового збору з 1767,80 грн до 1141,96 грн пропорційно задоволеним вимогам.

У решті рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2700,00 грн.

28 квітня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Браславцем Я. Ю. подана заява про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат, у якій він просив ухвалити додаткову постанову у справі №139/537/24, якою вирішити питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з урахуванням прийнятої постанови суду від 24 квітня 2025 року. Адвокат зазначає, що стороною позивача разом із відзивом на апеляційну скаргу повідомлялося про понесення позивачем судових витрат в апеляційній інстанції в сумі 15000,00 грн на отримання професійної правничої допомоги. До відзиву на апеляційну скаргу були додані копія договору про надання правової допомоги, а також копію квитанції про розрахунок з адвокатом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, із резолютивної частини, у котрій, крім іншого, зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду від 24 квітня 2025 року не містить розподілу судових витрат за результатами перегляду цієї справи за апеляційними скаргами представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» - адвоката Пилипця А. Ю. та представника ОСОБА_2 - адвоката Цепляєва С. В. на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Частинами 2-5 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Як зазначалося, згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/ 16-ц.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як слідує із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової допомоги №03/25-ц/3 від 10 березня 2025 року.

На підтвердження витрат з оплати правничої допомоги адвокатом разом із відзивом на апеляційну скаргу подано апеляційному суду: ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1190479 від 17 березня 2025 року, договір про надання правової допомоги №03/25-ц/3 від 10 березня 2025 року, детальний розрахунок суми судових витрат, які понесено позивачем на отримання професійної правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, квитанцію №03/25-ц/3/1 від 10 березня 2025 року на суму 15000,00 грн.

Згідно п. 3 договору про надання правової допомоги №03/25-ц/3 від 10 березня 2025 року сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги, передбаченої цим договором, складає у суді апеляційної інстанції - 15000,00 грн, а також порядок його сплати.

Тобто сторонами визначений розмір винагороди за надання правової допомоги у вигляді фіксованої суми, яка не залежить від витраченого адвокатом часу.

Згідно квитанції №03/25-ц/3/1 від 10 березня 2025 року сума узгодженого гонорару у 15000,00 грн була сплачена ОСОБА_1 .

Згідно детального розрахунку суми судових витрат від 17 березня 2025 року адвокатом була надана правова допомога з: консультування клієнта, узгодження правової позиції по справі, вивчення нормативно-правової бази, підготовки процесуальних документів, забезпечення представництва інтересів у судових засіданнях.

Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про розподіл витрат позивачем на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку вищезазначеним доказам, дійшов висновку, що позивачем доведена обставина отримання ним професійної правничої допомоги у межах даної цивільної справи, розмір таких витрат у сумі 15000,00 грн є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, реальним та підтвердженим матеріалами справи. Заяв щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

Визначаючись із розподілом судових витрат відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, враховує, що судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, що в цілому складає 97,48% (де 246508,97 грн - 100% позовних вимог, з них: 64,90% припадає на позовні вимоги до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» 35,10% - на вимоги до ОСОБА_2 , а 240308,97 грн - 97,48%, з них пропорційно до задоволених вимог щодо кожного з відповідачів 63,28% та 34,20% відповідно).

Відтак сума стягнутих на користь позивача коштів у розмірі 240308,97 грн (100%) співвідноситься пропорційно до суми, стягнутої щодо кожного із відповідачів як 65,24 % до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та 34,76% до ОСОБА_2 .

Згідно позиції ОСОБА_1 , викладеної у відзиві на апеляційні скарги, то він просив обидві апеляційні скарги кожного із відповідачів залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції ним було сплачено 15000,00 грн, що відповідно пропорційно співвідноситься щодо кожної із апеляційних скарг, як 65,24 % до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та 34,76% до апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Апеляційним судом апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 залишена без задоволення, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» задоволена у повному обсязі та змінено рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» зменшивши їх розмір до 116524,34 грн, то відповідно загалом позовні вимоги позивача задоволені на 81,14% на загальну суму 20033,31 грн (де 246508,97 грн - 100% позовних вимог, з них: 64,90% припадає на позовні вимоги до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» 35,10% - на вимоги до ОСОБА_2 , а 200033,31 грн - 81,14%, з них пропорційно до задоволених вимог щодо кожного з відповідачів 47,26% та 33,88% відповідно).

Відтак сума стягнутих на користь позивача коштів у розмірі 200033,31 грн (100%) співвідноситься пропорційно до суми, стягнутої щодо кожного із відповідачів як 58,25 % до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та 41,75% до ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи, що, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 залишена без задоволення, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» задоволена у повному обсязі, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог 6262,50 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи апеляційним судом, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України слід ухвалити додаткове судове рішення.

Керуючись ст. 133, 137, 140, 141, 270, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Браславця Яна Юрійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційними скаргами представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» - адвоката Пилипця Антона Юрійовича та представника ОСОБА_2 - адвоката Цепляєва Сергія Вікторовича на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6262,50 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета