Справа № 308/4092/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 травня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Гусонька З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2024 року (суддя Логойда І.В.) у справі № 308/4092/21 щодо відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник адвокат Турецька Євгенія Андріївна, до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» ФК Факторинг», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, про визнання недійсними договорів уступки права вимоги,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заяви

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2024 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник адвокат Турецька Євгенія Андріївна, до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ТОВ «Факторингова компанія» ФК Факторинг», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, про визнання недійсними договорів уступки права вимоги.

16.12.2024 через систему «Електронний суд» адвокат Шпуганич В.П., що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивачки ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 30 000 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Таке рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем ОСОБА_1 не додано до справи договору про надання правової допомоги від 06.05.2021, а доданий акт виконаних робіт (наданих послуг) є лише додатком до договору від 06.05.2021. Відтак у суду відсутня можливість пересвідчитись у домовленості між адвокатом Шпуганичем В.П. та ОСОБА_1 щодо розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару, підстав нарахування, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це додаткове рішення суду подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати додаткове рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити - стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 30 000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом не враховано, що відповідачем раніше вже було додано до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 06.05.2021 разом із відзивом на позовну заяву.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє Турецька Є.А., просить відмовити у задоволені апеляційної скарги та відмовити у стягненні витрат за надання правничої допомоги у справі. Зазначає, що рішення суду у справі було ухвалено 09.12.2024, тому докази про витрати на правничу допомогу подано 16.12.2024 з пропуском 5-денного строку для їх подання. При цьому Шевчуком Д.О. не заявлено клопотання про поновлення строку на подання таких доказів, у зв`язку з чим вважає, що його заява мала бути залишена без розгляду. Вказує, що до заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_2 не було додано квитанції про надсилання її копії іншому відповідачу, а саме ТОВ Факторингова компанія «ФК «Факторинг», яке не мало можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Заява про ухвалення додаткового рішення, котра подана 16.12.2024 за допомогою системи «Електронний суд», не підписана електронним цифровим підписом Шевчука Д.О., не створена шляхом заповнення відповідних форм, не може вважатися поданою ОСОБА_1 , оскільки він не має зареєстрованого кабінету в системі «Електронний суд». Натомість адвокат Шпуганич В.П. подав за допомогою системи «Електронний суд» заяву про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. У прохальній частині заяви ОСОБА_1 не зазначено вимогу про відшкодування або стягнення витрат.

Межі розгляду справи та явка учасників справи

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином судові повістки були доставлені до електронних кабінетів сторін та представників сторін 08.04.2025 (а.с.160-164 т. 2). Представник ОСОБА_1 - адвокат Шпуганич В. П. - просив розглянути справу без участі представника позивача. Просив апеляційну скаргу задовольнити. Представник ОСОБА_3 адвокат Турецька Є.А. подала повторно заяву про відкладення розгляду справи. При цьому ОСОБА_3 в судове засідання також повторно не з`явилась та не повідомила суду про причини неявки. Зважаючи на те, що позиція сторони позивача апеляційному суду відома, оскільки викладена у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції за відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша та друга статті 141 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі «East / West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру застосовуються, виходячи з конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу, і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Колегія суддів зазначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі N 922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 775/9215/15ц);

- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).

Встановлено, що у квітні 2021 року малолітня ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , в інтересах якої діяла адвокат Турецька Євгенія Андріївна, звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ТОВ «Факторингова компанія» ФК Факторинг», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, про визнання недійсними договорів уступки права вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2024 у справі № 308/4092/21 у задоволенні позову ОСОБА_2 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_3 відмовлено.

До закінчення судових дебатів у суді першої інстанції адвокат Шпуганич В.П., що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , зробив заяву про подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи місцевим судом, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

16.12.2024 через систему «Електронний суд» адвокат Шпуганич В.П., що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивачки ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 30 000 грн.

Таку заяву подано з дотриманням п`ятиденного строку, згідно з вимогами ч. 3 ст. 124 ЦПК України, враховуючи, що закінчення строку припадає на вихідний день (субота 14.12.2024, неділя 15.12.2024), тому останнім днем строку є перший після нього робочий день 16.12.2024. Отже, посилання ОСОБА_3 , в інтересах якої діє Турецька Є.А., на пропуск строку подання доказів на підтвердження судових витрат є безпідставним.

Копію цієї заяви з додатками доставлено 16.12.2024 до електронного кабінету адвоката Турецької Є.А., котра діє в інтересах ОСОБА_3 (законного представника ОСОБА_2 ), що підтверджується квитанцією про доставку документів до електронного кабінету (а.с. 86 т. 2).

До вказаної заяви від 16.12.2024 додано копію заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, копію акта виконаних робіт від 13.12.2024.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що раніше, разом із відзивом на позовну заяву, до матеріалів справи вже було додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.05.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шпуганичем В.П. (а.с. 111 т. 1).

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що до справи не додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.05.2021, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до умов цього договору від 06.05.2021 ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання сплатити адвокату Шпуганичу В.П. за надану правову допомогу у справі № 308/4092/21 в суді першої інстанції винагороду в сумі 30 000 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 13.12.2024 адвокатом Шпуганичем В.П. у справі № 308/4092/21 протягом травня 2021 року грудня 2024 року надано наступні послуги: консультації правового характеру щодо судового спору (витрачено 5 годин); складання заяв, відзиву на позов (5 годин); участь у судових засіданнях (10 годин). Загалом витрачено 20 годин, вартість 1 години становить 1500 грн, загальна вартість наданих послуг складає 30 000 грн, з яких ОСОБА_1 13.12.2024 фактично сплачено готівкою 10 000 грн, а решта підлягає сплаті до 01.02.2025.

У відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено, що сума судових витрат, які очікуються у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, зокрема, вартість послуг правничої допомоги, становить 30000 грн.

Встановлено, що у даній справі підготовче засідання призначалось у наступні дати: 14.05.2021 2021 (початок 10:24 год. кінець 10:31 год., а.с. 70-71 т. 1, адвокат Шпуганич В.П. був присутній); 03.06.2021 (а.с. 121 т. 1, сторони не з`явились); 18.06.2021 (початок 09:58 год. кінець 10:02 год., а.с. 225 т. 1, адвокат Шпуганич В.П. був присутній), 03.09.2021 (а.с. 238 т.1, неявка учасників справи), 31.05.2024 (початок 09:49 год. кінець 10:03 год., а.с. 22 т. 2, адвокат Шпуганич В.П. був присутній), 30.07.2024 (неявка учасників справи, а.с. 28 т. 2), 23.08.2024 (неявка учасників справи, а.с. 35 т. 2), 11.09.2024, у якому було постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження (представники сторін подали клопотання пор проведення підготовчого засідання за їх відсутності, а.с. 44-46 т. 2). Призначені судові засідання 10.10.2024 (неявка учасників справи, а.с. 56 т. 2), 28.10.2024 (початок 13.11 год. кінець 14.15 год., адвокат Шпуганич В.П. був присутній, а.с. 61-62 т. 2), 09.12.2024 (початок 10.37 год. кінець 11.02 год., адвокат Шпуганич В.П. був присутній, а.с. 63-64 т. 2).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши документи, надані представником відповідача в обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, здійснивши аналіз доводів заявника, а також співмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи і підставами для відмови в позові, та виконаних адвокатом обсягом робіт, дійшов висновку про те, що заявлені витрати на суму 30 000,00 грн є непідтвердженими, неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг (з огляду на обсяг поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, участь адвоката в судових засіданнях), не відповідають критерію розумності їх розміру та критерію реальності адвокатських витрат. У зв`язку з цим наявні підстави для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Колегія суддів вважає, що розмір таких витрат слід визначити у сумі 10 000 грн.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що до матеріалів справи не було додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.05.2021, не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, суд першої інстанції при вирішені питання щодо ухвалення додаткового рішення допустив помилку, порушив норми процесуального права, не врахувавши вимоги ч. 5 ст. 270 ЦПК України, згідно з якими суд постановляє саме ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, а не додаткове рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно відмови у стягненні витрат на правничу допомогу не відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.12.2024 слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2024 року скасувати, та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 10 000,00 гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 травня 2025 року.

Головуюча

Судді