Справа №534/2284/24
Провадження №2/534/661/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Морозова В.Ю.,

за участі: секретаря судового засідання Хвіст Т.В.,

представника позивача Шевцової Л.В.,

представника відповідача Намінаса О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

у с т а н о в и в :

До Комсомольського міського суду Полтавської області (нині - Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області) звернулася представник позивача Шевцова Л.В. в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідача, в якому прохає стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошові кошти у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень та судові витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано з посиланням на законодавство, тим, що ОСОБА_2 (далі також Позивач) з 29.03.2021 по 11.04.2024 працював у ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі також Відповідач) на посаді помічника машиніста екскаватора у кар`єрі навантажувально-транспортної служби. За час роботи на підприємстві Відповідач отримав професійне захворювання, чим завдано моральну шкоду тощо.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити, подавши суду відзив на позовну заяву разом з письмовими доказами.

У судовому засіданні представники сторін надали відповідні пояснення.

Суд, з`ясувавши думку учасників, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 29.03.2021 по 11.04.2024 Позивач працював у Відповідача на посаді помічника машиніста екскаватора у кар`єрі навантажувально-транспортної служби.

11.04.2024 Позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с. 12).

За час роботи на підприємстві Відповідача Позивач отримав професійні захворювання.

Пунктом 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30.06.2023 року, затвердженого начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, встановлено наявність у Позивача професійних захворювань: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення (J42), прискорений, нижньочастковий пневмосклероз, ЛН-І-ІІ (першого-другого) ст. (J84.1); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким, ступенем, зниження слуху (11 ст.) за класифікацією В.Є.Остапкович і Н.І.Пономарьової (Н 90.3); вібраційна хвороба П ст.(вегето-сенсорна поліневропатія верхніх і нижніх кінцівок) (Т 75.2); захворювання професійне, встановлене вперше (а.с. 32); супутній:симптоматична артеріальна гіпертензія П ст., 2 ст. Ризик 4 (J15.0). Стан після стентування правої ниркової артерії (2014 рік). СН ІІА ст. Гіперкреатинін-і гіпеурикемія. Ферментопатія (N28.0) ПТФС правої нижньої кінцівки (187.0), вторинний лімфостаз, ХВН П ст. (183). Облітеруючий атеросклероз судин шиї без гемодинамічних порушень (170). Хронічна вертеброгенна цервікотораколюмбалгія (М54). Пресбіопія (Н52.4)Ангіопатія сітківки (Н36.8), хронічний кон`юктивіт, початковий факосклероз обох очей (H10.4). Синдром «сухих очей» (H04.1) (а.с. 13-20) (далі також Акт).

У пункті 13 Акту зазначено, що Позивач перебував на робочому місці із шкідливими умовами праці: пилу кремнію діоксид кристалічний при вмісті у пилу від 10 до 70%. природний, мінеральний, змішаний, переважно фіброгенного механізму дії, аерозоль дезінтеграції, що виникає під час роботи кар`єрного транспорту. Вміст у повітрі робочої зони фактичної концентрації становить 2,8 мг/м3, що не відповідає діючим гранично-допустимим концентраціям 2,0 мг/м3, та перевищує ГДК 1,4 рази.

Також Актом встановлені наступні шкідливі умови праці: шум за характером спектра широкосмуговий, непостійний переривчатий, джерелом якого с робота гірничотранспортної техніки (екскаватор), тривалість дії за зміну 34%. Фактичний еквівалентний рівень становить 83 ДБА, що не відповідає діючим граничнодопустимим нормам 80 ДБА, та перевищує ГДН на 3 дБА.

Вібрація загальна, непостійна за джерелом виникнення транспортно- технологічна від роботи гірничої техніки (екскаватор), тривалість дії за зміну 53%. Фактичний еквівалентний рівень віброприскорення (корегований рівень) становить 67 дБ, що не відповідає діючим гранично-допустимим нормам 59 дБ, та перевищує ГДН на 8 дБ.

Мікроклімат, в якому працівник знаходиться як в кабіні екскаватора так і на відкритій території, температура зовнішнього повітря влітку більше 30°С, фактор, що посилює дію пилу та загальної вібрації. Напруженість праці двозмінна робота з нічною зміною (а.с. 15-16).

Наявність вказаних перевищень шкідливих факторів підтверджується атестацією робочих місць за умовами праці ТОВ «Єристівський ГЗК» наказ № 1709-ОД від 01.11.2021, результатами лабораторних та інструментальних досліджень від 29.07.2021, а також атестаціями робочого місця постраждалого за місцем попередньої роботи машиністом екскаватора у кар`єрі ПраТ «Полтавський ГЗК» наказ № 1492 від 12.05.2020, наказ № 1152 від 21.05.2010. Результатами лабораторних і інструментальних досліджень від 26.02.2018, 15.05.2015, 02.07.2014.

Характер та умови праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу відносяться до 2 ступеня ІІІ класу згідно ДСНтаП «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014.

Пунктом 17 вищевказаного Акту встановлено, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалої, більше 30-ти років на різних підприємствах, роботи потерпілого в умовах перевищення ГДК вмісту у повітрі робочої зони пилу переважно фіброгенного механізму дії тривалість дії до 91 % робочої зміни, перевищення нормативних рівнів шуму термін дії до 34% робочої зміни, локальної та загальної вібрації-тривалість дії 53% робочої зміни, в умовах несприятливого мікроклімату працівник знаходиться як в кабіні екскаватора так і на відкритій території, температура зовнішнього повітря влітку більше 30°С, фактор, що посилює дію пилу та загальної вібрації. (Атестація робочих місць за умовами праці від 29.07.2021 року).

Так, комісія з розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_2 встановила порушення гігієнічних регламентів щодо вмісту пилу у повітрі робочої зони, перевищення рівнів шуму і вібрації, невідповідність показників метеофакторів гігієнічним регламентам, на робочому місці ОСОБА_2 , які на сьогодні, за прийнятої технології проведення гірничих робіт, не можуть бути усунуті і передбачені проектом гірничих робіт ТОВ «Еристівський ГЗК».

Згідно з пунктом 18 (а.с. 13-20) Акту причинами виникнення професійного захворювання визначені наступні: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті у пилу від 10 до 70%, природний, мінеральний, змішаний, переважно фіброrенного механізму дії, становить у повітрі робочої зони 2,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; еквівалентний рівень шуму 83 дБА при ГДР 80 ДБА; еквівалентний рівень загальної вібрації (вібраційне навантаження) по віброприскоренню 67 дБ при ГДР 59 дБ; метеофактори: температура зовнішнього повітря під час роботи на відкритих майданчиках (60% робочого часу) становить 30°С; напруженість трудового процесу: тривалість робочої зміни становить 11 годин при нормативному значенні 8 годин; двозмінна робота (з нічною зміною)/ (двозмінна робота без нічної зміни). наявність на робочому місці Пилу -кремнію діоксид кристалічний при вмісті у пилу від 10 до 70%, природний, мінеральний, змішаний, переважно фіброгенного механізму дії, аерозоль дезінтеграції, що виникає під час роботи кар`єрного транспорту. Вміст у повітрі робочої зони фактичної концентрації становить 2,8 мr/м3, що не відповідає діючим гранично-допустимим концентраціям 2,0 мг/м3, та перевищує ГДК 1,4 рази. Шум за характером спектра широкосмуговий, непостійний переривчатий, джерелом якого є робота гірничотранспортної техніки (екскаватор), тривалість дії за зміну 34%. Фактичний еквівалентний рівень становить 83 дБА, що не відповідає діючим гранично-допустимим нормам 80 дБА, та перевищує ГДН на 3 дБА. Вібрація - загальна, непостійна за джерелом виникнення транспортно- технологічна від роботи гірничої техніки (екскаватор), тривалість дії за зміну 53%. Фактичний еквівалентний рівень віброприскорення (корегований рівень) становить 67 дБ, що не нідповідає діючим гранично-допустимим нормам 59 дБ, та перевищує ГДН на 8 дБ. Мікроклімат - працівник знаходиться як в кабіні екскаватора так і на відкритій території, температура зовнішнього повітря влітку більше 30°С, фактор, що посилює дію пилу та загальної вібрації. Напруженість праці двозмінна робота з нічною зміною. Наявність вказаних перевищень шкідливих факторів підтверджується атестацією робочих місць за умовами праці ТОВ «Єристівський ГЗК» наказ № 1709-ОД від 01.11.2021, результатами лабораторних та інструментальних досліджень від 29.07.2021, а також атестаціями робочого місця постраждалого за місцем попередньої роботи машиністом екскаватора у кар`єрі ПрАТ «Полтавський ГЗК» наказ № 1492 від 12.05.2020, наказ № 1152 від 21.05.201 О. Результатами лабораторних і інструментальних досліджень від 26.02.2018, 15.05.2015, 02.07.2014.

Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії від 24.10.2023 серія 12 ААГ №097970 Позивачу встановлено другу групу інвалідності до листопада 2025 з черговим переоглядом 24.10.2025, зазначено про легку працю без переохолоджень та рекомендовано стаціонарне, санаторно курортне лікування.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 24.10.2023 серії АБ №0033259 Позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70%, при цьому зазначено про потребу амбулаторного, стаціонарного, санаторно-курортного лікування згідно висновку ЛКК.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Націнальної академії медичних наук України»» про наявність професійного захворювання. підтверджуються діагнози професійних захворювань Позивача (а.с. 32).

Моральна шкода, завдана Позивачу, виявлялась у тому, що діагнози встановлені на підставі клініко-діагностичних даних, зокрема, на підставі скарг на задишку при незначному фізичному навантаженні, ході; ядуху, ранковий сухий кашель; біль за ходом хребта (більше в поперековому відділі), двобічне поволі прогресуюче зниження слуху, шум у вухах, артралгії, періодичні незначні краніалгії та запаморочення, епізоди відрижки, схильність до проносів, набряки н/к, сезонні загострення гастриту, близько 1 разу на тиждень ниючі больові відчуття в серці. затерпання кінцівок, їх мерзлякуватість, загальну слабкість, підвищену втомлюваність.

У зв`язку з вказаним розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості Позивача вести повноцінний спосіб життя.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони Відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Позивач пропрацював на роботі в небезпечних умовах праці у Відповідача, в зв`язку з чим отримав професійні захворювання, втратив працездатність, протягом тривалого часу фізично та морально страждає, порушено його звичайний уклад життя, він не в змозі виконувати чоловічу роботу, а фізичні навантаження не дають йому вільно дихати та вільно рухатись, ходити. Він змушений часто звертатися в лікувальні заклади та проходити постійне лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають лише деяке тимчасове полегшення його стану.

Окрім того, внаслідок отриманих професійних захворювань, що супроводжуються втратою працездатності, Позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, стрес, депресію.

Суд дійшов висновку, що преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи. справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина. її життя і здоров`я. честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку.

Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно зі ст.4 ЗУ «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативноправових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу.

Враховуючи зазначені положення, Відповідач мав створити Позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ст.237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як слідує з аналізу норм ч.2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами) роз`яснено, шо суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відсутність причинного зв`язку між завданою Позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

З огляду на положення ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп. громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За приписами ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

Позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від l 1 травня 2016 року по справі № 6-3 l49цс15).

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Європейський суд з прав людини також вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (ST ANKOV v. BULGAIOA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 2000-5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 70% професійної працездатності, призначення другої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 150 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Відповідач не спростував доводів позивача, не довів обставини, які мають значення для справи і на які представник позивача посилається як на підставу свої заперечень.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, згідно зі ст. 19 Конвенції, його забезпеченні дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та Протоколами до неї. Зокрема, питання помилок щодо фактів та права, які начебто були припущені національним судом, не належить до компетенції Суду доти, доки такі помилки не порушують прав та свобод, що захищаються Конвенцією (див. Garcia Ruiz v. Spain). Більше того, тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи.

Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов представника позивача Шевцової Людмили Володимирівни в інтересах позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, грошові кошти у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Судові витрати покласти на відповідача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування відповідача:Товариство з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат», , адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Будівельників, 15.
Відомості, які суд неоголошує під час проголошення рішення
Повне ім`я позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ

Повний текст рішення виготовлено 09.05.2025.