Справа № 355/2435/24
Провадження № 2/355/322/25
07 травня 2025 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Троценко Т.А.
за участю секретаря Ліберацької Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя ,-
До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить визнати спільним майном подружжя квартиру АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 61 загальною площею 12,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення № 61, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 29 квітня 1990 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану м. Стаханов, про що був складений відповідний актовий запис № 314 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , який згідно рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 грудня 2024 року було розірвано.
Під час перебування в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти для спільних потреб подружжям було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 61, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
На тій підставі, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності, просить здійснити поділ майна і визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири та 1/2 частку нежитлового приміщення.
Позивач до суду не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, до суду не з`явилися, від представника відповідача ОСОБА_3 через електронний суд було подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання квартири АДРЕСА_3 та нежитлового приміщення АДРЕСА_4 ) спільною сумісною власністю та задовільнити позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 та нежитлового приміщення № 61 (шістдесят один) за адресою: АДРЕСА_2 у порядку поділу майна.
Розглядати справу просить без участі позивачки та її представника.
Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.1990 року по 18 грудня 2024 року.
Під час перебування в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти для спільних потреб позивачем та його дружиною було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 61 (шістдесят один), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (п`тдесят п`ять).
Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 23.08.2007р. та копією договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 61 від 31.07.2009р., посвідченими приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Маховкою Ю. І., реєстри відповідно № 756, 2512 та Витягами з Державного реєстру правочинів.
Право власності на нерухоме майно за згодою сторін зареєстровано за ОСОБА_2 .
Посилаючись на те, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності, позивач ОСОБА_1 просить здійснити поділ майна і визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири та 1/2 частку нежитлового приміщення.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно частини 1 статті 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 4 ЦК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 13 ЦК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За частиною 1статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно частин 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з приписами частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу майно є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами частини 2 статті 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Отже, як було встановлено судом, що сторони знаходячись у шлюбі набули квартиру та нежитлове приміщення. Квартира та нежитлове приміщення були оформлені на відповідача однак використовувались сумісно. Оскільки нерухоме майно було набуте за час знаходження у шлюбі сторін, воно належить як дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). З наведеного слід вважати, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Щодо заперечень представника відповідача в частині задоволення позовних вимог щодо визнання квартири АДРЕСА_3 та нежитлового приміщення № 61 за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю суд відхиляє дані заперечення з огляду на наступне.
У постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 462/518/18, суд дійшов наступного висновку: «факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання».
В силу прямої норми закону передбачено, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними, а поділ спільної сумісної власності подружжя має відбуватись шляхом поділу вищезазначеної квартири порівну за кожним.
Таким чином, аналізуючи зібрані докази, та враховуючи інтереси сторін, з метою недопущення порушення прав власника спірного майна, суд вважає, що спірний об`єкт, який набутий сторонами за час шлюбу є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про їх поділ між сторонами, виходячи із правил рівності часток подружжя в спільному майні, у порядку, визначеному позивачем.
З урахуванням встановлених обставин, надавши оцінку заявленим позовним вимогам, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Позивачем вимога щодо стягнення з відповідача судового збору не заявлялася, тому суд дане питання не розглядає.
Згідно положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.60,61,69,70 СК України, ст.ст.368,372 ЦК України, ст. ст. 2,4, 12, 13,81,89,141, 229, 263-265, 293 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.
Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .
Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлове приміщення № 61 (шістдесят один) загальною площею 12,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення № 61 (шістдесят один) загальною площею 12,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (п`ятдесят п`ять) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було врученено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повної копії заочного рішення суду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко