ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/8376/24

провадження № 22-ц/4809/461/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 18 грудня 2024 року (суддя Волоткевич А.В.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту, на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України, прийняття всієї спадщини її померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з часу відкриття спадщини та відсутності інших претендентів на спадок її померлого батька.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі через наявність спору, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі скаржник просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в своїй ухвалі не роз`яснив належним чином з ким вона має спір, якщо ніхто не оскаржив її право на спадщину після померлого батька ОСОБА_3 , яку вона прийняла в день його смерті, оскільки постійно проживала з батьком з дати свого народження до дня його смерті. Вказала, що її заява про встановлення факту прийняття нею спадщини безпосередньо породжує юридичні наслідки, таке встановлення їй необхідне для підтвердження нею спадщини після смерті її батька, що надає їй можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та розпоряджатися спадковим майном.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, оскільки зазначена у заяві заінтересована особа ОСОБА_2 має свій інтерес щодо спадкового майна.

Апеляційний погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України зазначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Зі змісту заяви про встановлення факту прийняття спадщини вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 звернулися заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 , що свідчить про наявність спору про право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 . При цьому, у заяві про встановлення факту ОСОБА_1 заперечує право ОСОБА_2 на отримання спадщини, вважаючи надані ним докази до нотаріальної контори на підтвердження того, що він є сином померлого ОСОБА_3 є неналежними та недопустими.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка уразі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_2 права на спадкування підлягають перевірці в межах позовного провадження за участю останнього, тому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.05.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич