Провадження № 2/638/1326/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом-відповідач), в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача 688132,54 грн. інфляційних втрат та 132417,51 грн. 3% річних та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 2003 року була власником квартири АДРЕСА_1 . 15 листопада 2017 року її чоловіку повідомили, що в сусідній квартирі АДРЕСА_2 виникла пожежа, яка розповсюдилась на дах будинку. У відповідності до Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24 листопада 2017 року, кв. АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року було стягнуто з відповідача на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 1324471,12 грн., суму завданої моральної шкоди у розмірі 25000 грн., судовий збір у розмірі 8640 грн. В загальному розмірі було стягнуто 1358111,12 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року рішення Печерського районного суду м. Києва скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 1289571,12 грн. матеріальної шкоди, 25000 грн. моральної шкоди, 19900 грн. за проведення експертного будівельно-технічного дослідження, 15000 грн. за проведення товарознавчого дослідження та 8640 грн. судового збору. У зв`язку з простроченням позивачем виконання зобов`язання, відповідачем було нараховано 3% річних у розмірі 132417,51 грн. та інфляційні збитки у розмірі 688132,54 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

30 листопада 2023 року до Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги про стягнення інфляційні втрати та 3% річних з 07 квітня 2020 року є незаконними та безпідставними, оскільки рішення суду, яким як зазначає позивач було визначено грошове зобов`язання (загальна сума стягнутих коштів) скасоване, а остже у ОСОБА_2 не виник обов`язок сплатити грошове зобов`язання. Просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи №757/17900/23-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті - підготовчим судовим засіданням.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року вказану позовну заяву передано до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.

29 листопада 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ларичева В.В. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 888006,07 грн. та 188911,03 грн. 3% річних.

24.03.2025 року суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ларичева В.В. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 1009364,97 грн. та 201736,99 грн. 3% річних.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року заяви про збільшення позовних вимог від 29 листопада 2024 року та 24.03.2025 року повернуті заявнику.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись. Від представника позивача - адвоката Ларичева В.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засіданні не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок пожежі та залиття задоволено частково. Ухвалено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 1 324 471,12 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 25 000 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 640 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Шмарова Євгена Юрійовича задоволено частково. Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, задоволено частково. Постановлено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - 1 289 571,12 грн та моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати за проведенням експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 19 900,00 грн, витрати за проведення товарознавчого дослідження - 15 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 640,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 05 січня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Жогіної О.О., залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року залишено без змін.

Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що боржником рішення суду не виконується, грошові кошти не сплачуються, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних від суми заборгованості в загальному розмірі 820550,05 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти (частина друга статті 11 ЦК України).

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має перед позивачем грошове зобов`язання, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року якою постановлено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - 1 289 571,12 грн та моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати за проведенням експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 19 900,00 грн, витрати за проведення товарознавчого дослідження - 15 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 640,00 грн.

Із даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду 03 травня 2023 року, заявивши вимоги, які були збільшені в ході розгляду справи про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період з 07.04. 2020 року по 07.07.2023.(а.с.132-133 т.1)

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно з статтею 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди.

Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 463/389/14-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Як вказано у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21) загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують).

Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21)).

Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди між сторонами є факт її завдання позивачу, а постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року у справі № 757/75448/17-ц встановлено факт завдання шкоди, конкретизовано її розмір та визначено спосіб відшкодування (грошові кошти).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що в даному спорі між сторонами мають місце зобов`язання, які виникли з деліктного зобов`язання на підставі судового рішення і відповідальність відповідача за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України настає з дня, наступного після набрання чинності судовим рішенням, а саме з 01 червня 2023 року, тобто з дня набрання законної сили постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року у справі № 757/75448/17-ц .

Початок розрахунку сум, передбачених ст. 625 ЦК України, який обчислений позивачем з квітня 2020 року по 31 травня 2023 року, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки сума заподіяної матеріальної шкоди була встановлена постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 у справі № 757/75448/17-ц. Відтак, в цій частині позову належить відмовити.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати 10720,89 грн. та 3 % річних 4078,60 за період з 01.06.2023 по 07.07.2023 року включно, а всього 14799 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 49 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 152 грн. 23 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 4078,60 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10720,89 грн., а всього підлягає стягненню 14799 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 152 (сто п`ятдесят дві) грн. 23 коп.

В іншій частині вимог позовної заяви відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2025 року.

Суддя Л.М. Рибальченко