Справа № 524/3366/25
Провадження №2/524/3784/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Предоляк О.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом заступника прокурора Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах позивача Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ

Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах позивача Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.07.2023 року, приблизно о 20 год. 00 хв., по вул.Київській, поблизу автозаправки «Socar», вул.Київська, 66А в м.Кременчуці Полтавської області, зі сторони вул.Вадима Пугачова в напрямку с.Піщане, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_1 , який також перевозив у якості пасажира неповнолітнього ОСОБА_2 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_1 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, стан дорожнього покриття, під час здійснення маневру розвороту, не впорався з керуванням автомобіля, тим самим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя по напрямку свого руху під час здійснення маневру, де здійснив наїзд на нерухомий об`єкт у вигляді електроопори.

В результаті виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини, неповнолітній пасажир автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1090 від 21.09.2023 року, у ОСОБА_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки, який утворився від дії тупих предметів, можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові і підекспертним, та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 госпіталізовано до КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», де він знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.07.2023 по 02.08.2023 року. Вартість лікування склала 22983,96 грн., з яких 217474,96 грн. з місцевого бюджету, 1236 грн. - з Державного бюджету України.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.12.2023 року, яка набрала законної сили 28.12.2023 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.286 ч.1 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не заявлявся, в добровільному порядку кошти не відшкодовані.

Враховуючи те, що органами, уповноваженими на захист інтересів держави у спірних правовідносинах не вжито заходів, спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 , у даному випадку у прокурора наявні усі підстави для звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави в особі зазначених органів.

Просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 1236 грн. на користь Національної служби здоров`я України, у сумі 21747,96 грн. на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Ухвалою суду від 02.02.2022 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

21.04.2025 року представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Гонтарем В.М. подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позов пред`явлено в інтересах неналежних позивачів, заміна яких на належного не вирішить спір по суті, оскільки, прокурором не дотримано процедури попереднього звернення до належного позивача та не обґрунтовано в позові необхідності звернення до суду від імені належного позивача через його бездіяльність. Вважає, що прокурор повинен був звернутися із запитами на адресу КНКМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» чи вживаються уповноваженими органами заходи щодо відповідача шляхом подання позовної заяви про стягнення коштів, однак, в матеріалах справи відсутній відповідний запит, так само відсутні і посилання в позові на таке звернення разом з обґрунтуванням позовних вимог із зазначенням вказаної обставини. Позивачем не надано документів, якими затверджено вартість ліків, медичних матеріалів та досліджень за якими надавались послуги лікарнею за період коли потерпілий там перебував. Позивачем не надано документів щодо прибуття та реєстрації потерпілого, проходження лікування в стаціонарному закладі та подальшої виписки, відсутня інформація та документи щодо призначеного лікування та витрат ліків та інших засобів для лікування даного пацієнта з наданням підтверджуючих документів з цього приводу.

Ухвалою суду від 22.04.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гонтара В.М. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.12.2023 року клопотання заявлене потерпілим ОСОБА_2 та законним представником потерпілого ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України задоволено.

Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченоїст.286ч.1КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001791 від 21.07.2023 року відносно вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1КК України закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З ухвали постає, що 20.07.2023 року, приблизно о 20 год. 00 хв., по вул. Київській, поблизу автозаправки «Socar», вул.Київська, 66А в м.Кременчуці Полтавської області, зі сторони вул.Вадима Пугачова в напрямку с.Піщане, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_1 , який також перевозив у якості пасажира неповнолітнього ОСОБА_2 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_1 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, стан дорожнього покриття, під час здійснення маневру розвороту, не впорався з керуванням автомобіля, тим самим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя по напрямку свого руху під час здійснення маневру, де здійснив наїзд на нерухомий об`єкт у вигляді електроопори.

В результаті виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини, неповнолітній пасажир автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1090 від 21.09.2023 року, у ОСОБА_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки, який утворився від дії тупих предметів, можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові і підекспертним, та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Цивільний позов про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого, в межах даного кримінального провадження не заявлявся, що підтверджується змістом ухвали від 21.12.2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня».

Як вбачається з відповіді на запит прокурора від 09.01.2025 року № 01-16/84, наданої КНМП «Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» з 21.07.2023 року по 02.08.2023 року (12 ліжко-днів). Вартісь 1 ліжко-дня 1825,63 грн., вартість 12 ліжко-днів склала 21907,56 гр. Загальна вартість лікування становить 22983,96 грн., що підтверджується довідкою від 02.11.2023 р. № 01-10/1368, яка надана старшому слідчому на запит від 12.10.2023 № 8149/115/107-2023, з них: з державного бюджету (кошти НСЗУ) надійшло коштів у сумі 1236 грн.; з місцевого бюджету витрачено коштів у сумі 21747,96 грн.

Щодо тверджень відповідача, що прокурором у позові не обґрунтовано необхідність звернення до суду від імені позивачів та позов пред`явлено в інтересах неналежних позивачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи підстави звернення до суду в інтересах Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, прокурор послався на те, що вказані органи упродовж тривалого часу не вжили жодних заходів спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладами охорони здоров`я на лікування потерпілого, внаслідок чого не надходять кошти до державного та місцевого бюджетів, в даному випадку порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, і такі витрати негативно впливають на фінансування інших хворих, порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій.

Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно зі ст.18 Закону України «Основ законодавства про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.

Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері.

Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я.

Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Частиною 4 статті 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Таким чином, відповідно до положень Конституцій України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів.

Невідшкодування витрат, здійснених КНКМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька»» за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.

Дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст.131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.

Згідно висновку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема: повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 викладено правову позицію, якою визначено, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення уповноваженого органу з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, виявлене прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Суд також доходить висновку, що прокурором правильно визначено учасників справи, з урахуванням покладених на них функцій та встановлених повноважень.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади.

Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

Уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав.

Згідно з Положенням про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 (далі - Положення), Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Основними завданнями НСЗУ є:

1) реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій);

2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій;

3) внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Відповідно до п. 5 п.п. 14 Положення НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст.16 зазначеного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Засновником, власником та органом управління майном КНМП «Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька» є Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, а тому кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути зараховані на відповідний рахунок місцевого бюджету.

3 урахуванням положень ст. 1206 ЦК України, Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілої від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і залежно від джерела фінансування, закладу охорони здоров?я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров?я.

Таким чином, Національна служба здоров?я України та Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області є органами, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Полтавською окружною прокуратурою листами від 14.01.2025 за № 52-622вих-25, № 52-625вих-25 повідомлено Національну службу здоров?я України та Кременчуцьку міську раду про виявлені порушення та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави.

Однак, Національна служба здоров?я України, згідно листа від 04.02.2025 №5015/2-16-25 зазначила, що відповідно до норм Положення про Національну службу здоров?я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у даних категоріях справ. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури.

Відповідно до листа від 14.01.2025 за № 01-36/801 Кременчуцька міська рада повідомила, що не є учасником кримінального провадження та не наділена правом ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження з метою підготовки та подачі відповідного позову до суду.

Враховуючи те, що органами, уповноваженими органами у спірних правовідносинах - Національною службою здоров?я України та Кременчуцькою міською радою не вжито заходів, спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладами охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 у цьому випадку у прокурора наявні усі підстави для звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави в особі зазначених органів.

На виконання п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Полтавською окружною прокуратурою листом від 19.03.2025 року № 52-3963 вих-25 попередньо повідомлено Національну службу здоров?я України та Кременчуцьку міську раду про представництво держави в суді в їх особі при зверненні з позовною заявою в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, твердження представника відповідача, що позов пред`явлено в інтересах неналежних позивачів та прокурором не обґрунтовано в позові необхідності звернення до суду від імені належного позивача через його бездіяльність, суд знаходить безпідставними.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Фінансування КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня» Кременчуцької міської ради на момент лікування потерпіло здійснювалось Національною службою здоров`я України (далі НСЗУ) за рахунок коштів державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНМП «Кременчуцька дитяча міська лікарня» та НСЗУ договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1968-Е123-Р000 від 15.03.2023.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне некомерційне медичне підприємство «Кременчуцька міська дитяча лікарня» Кременчуцької міської ради припинило свою діяльність на підставі рішення про реорганізацію. Правонаступником юридичної особи є Комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».

Відповідно до статуту, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 10.04.2024, КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» є закладом охорони здоров?я - комунальним унітарним неприбутковим (некомерційним) підприємством, що надає медичну допомогу на території Кременчуцької міської територіальної громади та Південного підокругу госпітального округу Полтавської ОДА з центром у місті Кременчуці.

Підприємство є правонаступником всього майна, прав та обов?язків комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська дитяча лікарня».

Підприємство засноване на майні, що належить до спільної власності Кременчуцької міської територіальної громади, управління яким здійснює Кременчуцька міська рала Кременчуцького району Полтавської області (далі - Власник) через уповноважений нею орган - Департамент охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Уповноважений орган управління) за погодженням з профільним заступником міського голови.

Джерелами формування майна підприємства є: майно та грошові кошти передані йому власником або уповноваженим органом управління у порядку, визначеному законодавством; кошти, отримані за договором про надання медичних послуг з міського бюджету, передбачених на галузь охорони здоров?я та виконання відповідних цільових програм; доходи одержані від надання медичних послуг населенню на відплатній основі, також від інших видів фінансово-господарської діяльності та оплаті пов`язаних з цим витрат; капітальні вкладення та дотації з бюджетів; кредит банків та інших кредиторів, в тому числі іноземних; придбання майна іншого підприємства, організації; добровільні або благодійні внески, пожертвування від фізичних та юридичних осіб, отримання гуманітарної допомоги капітальні та поточні трансферти з бюджетів усіх рівнів; інші джерела, не заборонені законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1086.

НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми.

Листом від 09.01.2025 № 01-16/14 КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» надано детальний розрахунок вартості лікування ОСОБА_5 , відповідно до якого з державного бюджету України (кошти НСЗУ) витрачено 1 236 грн., з місцевого бюджету - 21 747, 96 грн.

Органом прокуратури належними, допустимими та достатніми доказами доведено обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги. Факт вчинення відповідачем кримінального правопорушення внаслідок якого спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 , підтверджується змістом ухвали Автозаводського районного суду Чернігівської області від 07.10.2024 у справі №748/3883/24, яка згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, носить преюдиціальний характер. За таких обставин відповідач повинен відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого, оскільки між його діями та перебуванням потерпілого на лікуванні існує причинний зв`язок.

Таким чином, на підставі ст. 1206 ЦК України вартість лікування в сумі 1 236 грн., сплачена НСЗУ згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, підлягає стягненню до державного бюджету України, а витрати лікарні, що залишилися непокриті згідно укладеного договору в сумі 21 747, 96 грн., підлягають стягненню до місцевого бюджету м.Кременчука.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Водночас п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заступника прокурора Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах позивача Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушенняя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 у сумі 1 236 грн., які перерахувати в дохід державного бюджету на номер рахунку: UA0026011; , отримувач ГУК у м.Києві/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 у сумі 21 747, 96 грн., які перерахувати дохід місцевого бюджету на номер рахунку: UA0016706; , отримувач ГУК у Полт.обл/тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена Предоляк