Номер провадження 2/754/1210/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 травня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В. В.

за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижкова Мвітлана Станіславівна про визнання права власності в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1997, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ради, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 є рідною тіткою позивача, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на її майно, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . 26.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було постановлено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він, як племінник не є спадкоємцем тітки, померлої у 2002 році. Однак сторона позивача не погоджується з таким, оскільки позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка б прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_4 , як би була жива на час смерті сестри. Тобто фактичним спадкоємцем ОСОБА_4 була її сестра ОСОБА_5 , однак спадщину вона фактично не прийняла, оскільки померла.

На підставі викладеного вище просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві власності його рідній тітці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємця за правом представлення, після смерті матері ОСОБА_5

31.10.2024 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

12.11.2024 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рижкової С. С., належним чином завірену копію спадкової справи заведену після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

28.11.2024 до суду від Київської міської ради надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_4 померла у 2002 році, але позивач звернувся до нотаріуса лише в 2023 році. Крім того вказують, що позивачем до суду не надано свідоцтва про народження його матері, в якому б простежувався родинний зв`язок з померлою ОСОБА_4 . Ураховуючи викладене та зважаючи на докази в матеріалах справи, просять суд ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства України.

05.12.2024 до суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рижкової С. С., на виконання ухвали суду, надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лелека Г. О. в судовому засіданні 29.04.2025 позовну заяву підтримували в повному обсязі та просили її задовольнити.

Київська міська рада в судові засідання свого представника не направляла. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

ОСОБА_3 в судове засідання 29.04.2025 не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, просив задовольнити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижкова С. С. в судові засідання не з"являлася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд установив такі факти та відповідні їм правовідносини.

15.12.1997 Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними сестрами, що підтверджується матеріалами справи, зокрема Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

Таким чином суд установив, що позивач ОСОБА_1 є рідним племінником ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 також померла.

26.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рижкової С. С. із заявою про прийняття спадщини після смерті його тітки ОСОБА_4 .

26.05.2023 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковою С. С. було постановлено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідної тітки ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки він як племінник не є спадкодавцем рідної тітки, померлої у 2002 році, відповідно до ЦК Української РСР.

1 січня 2004 року в Україні набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року, який дещо по-новому порівняно з Цивільним кодексом України 1963 року регламентує правила спадкування.

Однак, відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року.

Стаття 524 ЦК УРСР передбачала, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно із статей 529, 530 ЦК УРСР існувало всього дві черги спадкоємців за законом.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже аналіз зазначеної статті вище надає визначеності і стабільності суспільним відносинам. Це означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Враховуючи, що на час смертіОСОБА_4 в 2002 році Цивільний кодекс Української РСР містив лише тільки дві черги на право прийняття спадщини, позивач в силу статей 529, 530 ЦК УРСР не входив до кола спадкоємців, а тому і звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини була б марна дія.

Однак враховуючи набуття 01 січня 2004 року чинності Цивільного кодексу України, з розширенням поняттям черговості прийняття спадщини за законом, що дійсно покращило становище всіх інших родичів спадкодавцяна право отримання спадщини за законом.

Отже позивач скористався своїм правом на прийняття спадщини в 2023 році, що підтверджується відкриттям спадкової справи № 4/2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковою С. С., тому суд вважає за можливим застосувати норми права які діяли на час звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України, регламентує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Таким чином і онуки, і племінники відносяться до категорії такого роду спадкоємців.

Отже позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги щодо спадкового майна померлоїйого рідної тітки ОСОБА_4 , а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень частин першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить у порядку спадкування до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, видається свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Як убачається з обставин справи, в цьому випадку, позивач позбавлений можливості реалізувати свої правомочності власника спадкового майна, які виникають у нього з моменту державної реєстрації права власності на спадкове майно.

Аналізуючи викладені вище, правові норми та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись Конституцією України, статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1261, 1278, 1297 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижкова Мвітлана Станіславівна про визнання спадкоємцем та визнання права власності на 1/3 частину квартири у порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_4 .

Судовій збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Київська міська рада, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36.

Третя особа: ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.10.2010, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижкова Світлана Станіславівна, адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Січових Стрільців, 26-А, оф. 3.

Повний текст складено та підписано 09.05.2025.

Суддя В. В. Бабко