Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2376/24
Провадження № 2/542/113/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором та просить стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 154557,60 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 20999,98 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 100797,65 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 78 календарних днів - 32759,97 грн., а також судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 18 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір №4065559 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Зазначають, що відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 21000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 .

Станом на 26.07.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором №4065559 від 18.10.2023 року склала: тіло кредиту 20999,98 грн., заборгованість за відсотками 100797,65 грн., загальною сумою 121797,63 грн.

26.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача. Та до ТОВ «Українські Фінансові Операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.

Зазначають, що після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунки первісного кредитора.

Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4065559 від 18.10.2023 року загальною сумою 154557,60 грн., яка

складається з суми заборгованості з тіла кредиту 20999,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 100797,65 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 19 календарних днів 32759,97 грн.

З огляду на викладене, саме вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази (а.с.94-95).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.100, 109, 133), надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 112).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.98, 110, 117, 131). Надавши заяву про розгляд справи без його участі. Зазначивши, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення тіла кредиту. В частині стягнення відсотків позов не визнає, просить відмовити у стягненні відсотків за користування кредитом. Крім того просить врахувати, що відсотки нараховані позивачем у значно більшому розмірі ніж передбачено ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» (а.с. 136).

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 18 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір №4065559 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 21000,00 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 2,00%, знижена процентна ставка 1,40% (а.с.45-54).

Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 9 договору кредиту.

Позичальник також вказав свої паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу місця проживання, номери мобільних телефонів та адресу електронної пошти.

Як вбачається з повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 26.07.2024 (а.с.69) було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 18.10.2023 року на суму 21000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 .

Згідно з повідомленням АТ "Сенс Банк" №398-БТ-32.3/2025 від 14.01.2025, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, ОСОБА_1 є клієнтом банку, на його ім`я відкрито картку № НОМЕР_1 (повний номер картки НОМЕР_2 ), рахунок до карти НОМЕР_3 .

Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операції (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 в період з 18.10.2023 по 27.10.2023 року: НОМЕР_4 (а.с.101).

Згідно з даними, що містяться у виписці по рахунку відповідача, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 102-103) на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 , 18.10.2023 року були перераховані грошові кошти в розмірі 21000,00 грн., що відповідає даті укладення договору та сумі наданого кредиту (а.с.102-103).

Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У зв`язку порушеннями зобов`язань за кредитним договором №4065559 відповідач має заборгованість в сумі 121797,63 грн., яка складається з наступного: 20999,98 грн. заборгованість за тілом кредиту; 100797,65 грн. заборгованість за відсотками (а.с.84-89).

Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Так, судом встановлено, що 26 липня 2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого фактор (ТОВ «Українські фінансові операції») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Лінеура Україна») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобовязань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.21-25).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, що є Додатком №1 до Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право вимоги за кредитним договором №4065559 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості 121797,63 грн. (а.с.58).

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 154557,60 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 20999,98 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 100797,65 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 78 календарних днів - 32759,97 грн.

Заперечуючи щодо стягнення відсотків, відповідач у письмовій заяві зазначав, що позивачем нараховані відсотки у розмірі більшому, ніж це передбачено ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 25.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 23.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 21.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до умов кредитного договору від 18.10.2023, строк кредитування, а отже дії договору 360 днів, тобто до 12.10.2024, а отже договір продовжив діяти після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ.

Тому, позивач повинен був привести у відповідність до вказаного закону порядок нарахування денної процентної ставки, відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом до внсення зазначених змін за період: з 18.10.2023 року по 06.11.2023 нараховані за зниженою процентною ставкою 1,40 % та за період з 07.11.2023 року по 24.12.2023 року за стандартною процентною ставкою 2 %, що відповідає умовам договору, що були погоджені сторонами, та їх розмір становить 10499,80 грн.

Починаючи з 25.12.2023 року по 22.04.2024 (120 днів) згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» денна ставка відсотків має бути не більше 2,5 %.

Згідно з наданим розрахунком за період з 25.12.2023 по 22.04.2024 (120 днів) відсотки нараховані за стандартною процентною ставкою 2 %, що відповідає умовам договору, що були погоджені сторонами та вимогам ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки розмір ставки не перевищує 2,5 % та виходячи з розміру кредиту 20999,98 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 419,99 грн на день (2,0% в день), розмір заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за цей період складає 50398,80 грн, з такого розрахунку: 419,99 х 120.

Починаючи з 23.04.2024 року по 20.08.2024 (120 днів) згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» денна ставка відсотків має бути не більше 1,5 %, в той час як відповідно до наданого розрахунку за цей період відсотки за користування кредитом нараховані за стандартною процентною ставкою 2 %.

Отже за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 (120 днів) позивач, виходячи з розміру кредиту 20999,98 грн, має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 314,99 грн. на день (1,5% в день), а тому, розмір заборгованості по сплаті відсотків, на стягнення якого має позивач складає 37798,80 грн. з такого розрахунку: 314,99 х 120.

Починаючи з 21.08.2024 року згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» денна ставка відсотків має бути не більше 1 %, в той час як відповідно до розрахунку за цей період відсотки за користування кредитом нараховані за стандартною процентною ставкою 2 %.

Таким чином за період з 21.08.2024 року по 12.10.2024 року (у межах позовних вимог та у межах строку кредитування) 53 дні, виходячи з розміру кредиту 20999,98 грн., має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 209,99 грн. на день (1% в день), а тому, розмір заборгованості по сплаті відсотків, на стягнення якого має позивач складає 11129,47 грн. з такого розрахунку: 209,99 х 53.

Тому, загальний розмір відсотків складає 109826,87 грн. (10499,80 грн + 50398,80 грн + 37798,80 + 11129,47 грн.).

Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, у сумі 130826,85 грн., з яких: 20999,98 грн. сума заборгованості за сумою кредиту; 109826,87 грн. заборгованість за сумою відсотків.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року (а.с. 38-39), детальний опис робіт (наданих послуг) №4065559 від 11.12.2024 (а.с.70), акт приймання-передачі наданих послуг №4065559 до Договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, згідно з якими вартість правової допомоги становить 10000 грн. (а.с.57).

Відповідно до п.п. 3.4 розліду 3 Договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року передбачено, що замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного акта наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інакше.

При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).

Крім того, в даному випадку слід врахувати правову позицію, викладену у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року, згідно якої: «Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».

Так, суд враховує, що представником позивача адвокатом Дідухом Є.О. вчинені такі дії: написання позовної заяви. Докази вчинення будь-яких інших процесуальний дій надані не були. При цьому розгляд справи відбувався без участі предстаника позивача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, виходячи з реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку про наявність достатність правових підстав для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 10000 грн. до 4000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 84,65 % з розрахунку: 130826,85 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 154557,60 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 84,65 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2050,56 грн. з розрахунку: 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 84,65 % (відсоток задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», , заборгованість за кредитним договором №4065559 від 18.10.2023 року у загальному розмірі 130826 грн 85 коп (сто тридцять тисяч вісімсот двадцять шість гривень 85 копійок), що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20999 грн 98 коп (двадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 98 копійок), заборгованості за відсотками в сумі 109826 грн 87 коп (сто дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість гривень 87 копійок), понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2050 (дві тисячі п`ятдесят) грн 56 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп (чотири тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня пр оголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», місцезнаходження: вул.Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2, м.Київ, 03045, ;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 07 травня 2025 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва