Справа №450/5032/24 Головуючий у 1 інстанції:Мельничук І.І.
Провадження №22-ц/811/3474/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Мельничук І.І. від 28 жовтня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 », -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2024 року у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 » - відмовлено.

Позивачу роз`яснено право звернутися до відповідного адміністративного суду з зазначеними позовними вимогами.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2024 року та направити цивільну справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Зазначає, що позивач оспорює сертифікат, який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт може породжувати права й обов?язки в першу чергу для того суб?єкта, якому його адресовано. Спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок вчинення ОСОБА_2 дій, які, на переконання позивача порушують його права як сторони Договору простого товариства, укладеного 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у зв?язку із чим ОСОБА_1 і звернувся до суду з відповідним позовом. Вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не врахував, що позивач у поданому позові не заявляв жодних вимог до суб?єкта владних правовідносин, а відповідач ОСОБА_2 не є таким суб?єктом і відповідно щодо ОСОБА_1 владні управлінські функції не здійснював і рішень не приймав. Порушення своїх прав та відповідно право звернення до суду з позовом ОСОБА_1 пов?язує з порушенням його прав як сторони Договору простого товариства, укладеного 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 , які підлягають захисту в порядку цивільного судочинства, а відтак юрисдикція адміністративних судів на такі спори не поширюється. Вимога про визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів по об?єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з воудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 » може бути розглянута при вирішенні саме цивільним судом питання щодо обсягу прав та повноважень сторін за Договором простого товариства, укладеним 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.3. та зареєстрований в реєстрі за №1128. Вважає, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів й має бути розглянутий та вирішений саме в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що під час розгляду Пустомитівським районним судом Львівської області питання щодо заходів забезпечення відповідного позову ОСОБА_1 до подання позовної заяви жодних сумнівів щодо можливості вирішення цього спору в порядку цивільного судочинства у суддів не виникало (ухвали від 27 вересня 2024 року та від 25 жовтня 2024 року).

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 55, 124 Конституції України, ч.1 ст.18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1, 4, 5, 19 КАС України, ст.ст. 4, 13, 19, 186 ЦПК України та відмовляючи у відкритті провадження в справі, виходив з того, що предметом позову в даній справ є визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах ОСОБА_3 в с.Зубра Пустомитівського району Львівської області». Вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на предмет, який стосується оспорення сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який видається органом державного архітектурно-будівельного контролю, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Обсяг та зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дали підстави вважати, що вимоги, з якими звернувся позивач, а саме оспорення сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, спричиняють публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів. Оскільки даний спір стосується захисту прав, свобод і інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, такий не підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у зв`язку з тим, що поданий позов про оспорення сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 », в якому просив:

- визнати недійсним сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено Договір простого товариства (про спільну діяльність) посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.3. та зареєстрований в реєстрі за №1128. За умовами цього договору сторони домовились здійснити будівництво багатоквартирного будинку у с. Зубра Пустомитівського району Львівської області на земельній ділянці площею 0,4167 га, кадастровий номер :01:001:0120. 11 вересня 2024 року ОСОБА_2 з використанням Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва отримано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів по об?єкту "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 ". Також відповідач у 2023 році декілька разів вносив зміни до проектної документації на будівництво вказаного багатоквартирного будинку та у 2024 році ініціював технічну інвентаризацію вказаного багатоквартирного будинку, за результатами якої було внесено матеріали технічної інвентаризації.Зважаючи на той факт, що згідно Договору простого товариства, ведення спільних справ за цим Договором за спільною згодою Учасників товариства, що засвідчується їх підписами на цьому Договорі, доручається Уповноваженій особі - позивачу. Договором простого товариства визначено, що уповноважена особа, зокрема, має право вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, необхідні для досягнення мети цього договору у тому числі й ініціювати отримання сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів по об?єкту "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 ".Позивач як уповноважена особа на ведення спільних справ за договором простого товариства за отриманням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів по об?єкту "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 " до уповноваженого органу не звертався.Більше того, у позивача є усі підстави припускати, що під час подання документів на підставі яких було отримано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів могло бути здійснене подання недостовірних відомостей, оскільки будинок фактично не готовий до експлуатації, зокрема у ньому відсутні необхідні інженерні комунікації та їх поквартирне розведення, окремі вікна та двері, підлогова стяжка та штукатурення стін, не виконано оздоблення фасаду та не виконано вимог пожежної безпеки.3 огляду на викладенні вище обставини позивач вважає, що отриманий ОСОБА_2 сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів по об?єкту "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 " підлягає визнанню в судовому порядку недійсним.Заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, були здійснені згідно з ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2024 року по справі №450/4567/24. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2024 року по справі №450/4567/24 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подачі позову, - задоволено. Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб?єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов?язані з державною реєстрацією речових прав щодо об?єкту нерухомого майна багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,4167 га, кадастровий номер :01:001:0120, а також щодо окремих квартир та приміщень, що входять до складу цього багатоквартирного будинку; зупинено дію сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів по об?єкту "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з Документ сформований в системі вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 ".

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

За змістом статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Вказане відповідає також правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах від 05.09.2019 року у справі №686/6775/18 та від 05.06.2019 року у справі №686/23445/17.

З матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено Договір простого товариства, посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З. та зареєстрований в реєстрі за №1128. За умовами цього Договору сторони домовились здійснити будівництво багатоквартирного будинку у с.Зубра, Пустомитівського району, Львівської області на земельній ділянці площею 0,4167 га, кадастровий номер :01:001:0120. У цей же день, 13 жовтня 2021 року ОСОБА_2 та позивачем було підписано Додаток №1 до Договору про спільну діяльність.

Як вбачається із позовної заяви, апеляційної скарги, позивач, як уповноважена особа на ведення спільних справ за Договором простого товариства, звернувся в суд з даним позовом з метою визнати недійсним сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 », оскільки вказує, що за отриманням вказаного сертифікату до уповноваженого органу він не звертався; будинок якого стосується спірний сертифікат не був готовий до експлуатації та вказаною видачею сертифікату, через дії відповідача (фізичної особи), було порушено його права як сторони Договору простого товариства.

Тобто, позов поданий на захист його цивільних прав, особистих немайнових прав та законних інтересів.

З наведеного, також, слід зробити висновок. що даний спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову, вимога якого пред`явлена до фізичної особи, є приватноправовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач фактично ініціював даний судовий спір з відповідачем на захист своїх цивільних прав, внаслідок вчинення ОСОБА_2 як фізичною особою, а не як суб`єктом владних повноважень дій, які, на переконання ОСОБА_4 , порушують його права.

Визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 » є одним із необхідних елементів вищезазначеного спору, спрямованого на захист цивільних прав позивача та передумовою для захисту його прав та законних інтересів, за захистом яких він звернулася до суду.

Тому доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити.

Оскаржувану ж ухвалу слід скасувати з направленням справи для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2024 року скасувати.

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_1 » направити до Пустомитівського районного суду Львівської області длявирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 травня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра