Провадження №2-о/523/211/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Бокова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаріпова Ю.М.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №25 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт не проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Павлик Н.М. з заявою про прийняття спадщини на підставі якої була заведена спадкова справа №87/2024. Разом з тим, крім неї, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є мати заявника ОСОБА_6 а також брат заявника ОСОБА_4 , який був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично з ним не проживав з 2009 року. Встановлення цього юридичного факту заявнику необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті батька, а тому вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт того, що ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживав з ним на час відкриття спадщини, а також зазначили, що бачили його в останній раз у 2009 році.

Заслухавши представника заявника, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 26.12.1984 року ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 02.08.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини разом з померлим ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: заявник - ОСОБА_2 , дружина померлого - ОСОБА_3 , а також його син - ОСОБА_4

17.10.2024 року за заявою ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Павлик Н.М. була заведена спадкова справа №87/2024 після померлого ОСОБА_5 .

Матеріали спадкової справи №87/2024 щодо майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія якої надана суду приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Павлик Н.М. містять також заяву ОСОБА_3 , про відмову від спадщини на користь своєї дочки, заявника по справі ОСОБА_2 , інших заяв спадкоємців не вбачається.

Згідно показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наданих в судовому засіданні вони давно знайомі з родиною заявниці, ОСОБА_4 знають з дитинства і підтверджують, що останній за адресою: АДРЕСА_1 , не проживав тривалий час, останній раз його бачили в 2009 році, на момент смерті батька останній з ним також не проживав. Вказане також підтверджується актом про не проживання виданий 25.11.2024 року Житлово-будівельним кооперативом «Жовтневий 18».

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а, ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено. що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20).

Положеннями ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3 ст.1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного.

Таким чином, ОСОБА_4 не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, а також не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України 6-ти місяців, останній не може вважатися таким, що прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_5 . За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1, 2, 12, 13, 76-84, 89, 95, 131, 223, 247 ч.2, 258-259, 263-266, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.1, 6, 29, 1168, 1216-1218, 1223, 1261,1268-1270, 1296 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01.04.2025 року.

Суддя О.М.Боков