З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 квітня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Швець Л.В.,
при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,
за участю: представника позивача адвоката Косіка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному проваджені в приміщенні суду селища Крижопіль в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме, просить стягнути матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 211 428 грн 00 коп., 3036 гривень витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 20 000 гривень моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2024 року матеріали позовної заяви передані за підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області.
Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2024 року матеріали даної позовної заяви передані за підсудністю до Крижопільського районного суду Вінницької області для розгляду.
Ухвалою 12 листопада 2024 року Крижопільського районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити, зазначивши, що з вини відповідача сталося ДТП, відповідно до рішення суду від 19 грудня 2023 року останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення. Страховиком позивачу відшкодована частина шкоди, тому іншу частину матеріальної шкоди, яка встановлена висновком експерта, без врахування вартості пошкодженого автомобіля позивача, останній просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, а також моральну шкоду, з підстав, які зазначені в позову, та судові витрати, які складаються із витрат на проведення експертизи та витрат на правничу допомогу.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу місця реєстрації, яка вказана у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру та на електрону адресу, яка зазначена самим відповідачем в заяві про ознайомлення з матеріалами справи.
Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти того, щоб справа розглядалась в порядку заочного розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд протокольною ухвалою в судовому засіданні постановив про доцільність провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 24 листопада 2023 року о 12 годині 40 хвилин гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi L 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Н-02 при виїзді з нерегульованого перехрестя дороги в напрямку с. Топірчики, не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі автомобілю «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення, внаслідок чого автомобіль «Subaru Legacy» в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 111840, державний номерний знак НОМЕР_3 , який надав дорогу транспортним засобам згідно дорожнього знаку 2.1. Внаслідок даних дій автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення п.п. 16.11 Правил дорожнього руху. Дані обставини підтверджуються постановою Ізяславського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року, якою і визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.
Транспортний засіб марки «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2 застраховано відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в страховій компанії Моторно (транспортне) Страхове Бюро України
27 грудня 2023 року позивач звернувся до Моторно (транспортне) Страхове Бюро України із заявою про відшкодування шкоди та до заяви надав перелік документів, які передбачені ст. 35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних».
На дану заяву отримав повідомлення 08.03.2024 року про сплату 159 950 гривень згідно наказу № 3.1/4314 від 07.03.2024 року.
Позивач звернувся до ДП «Експерт-Сервіс АВТО» для встановлення вартості матеріального збитку, заподіяної транспортному засобу марки «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2 та вартості пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 11/24 від 02.02.2024 року: вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 22.01.2024 року, складає: 408 290 гривень 00 копійок.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, - шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Пунктом 2 Постанови ПВСУ N6, 27.03.1992, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна майну особи і громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок та є вина зазначеної особи.
У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 1 от. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України,- особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За ст. 6 Закону №1961-ІV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України(ст.13 п.13.1. Закону №1961-ІV).
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;
в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;
г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1статті 13 цього Закону;
ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.(ст.41 п.41.1 Закону №1961-ІV)
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІУ передбачено, що, шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Досліджені судом докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_1 завдано майнової шкоди. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання з відшкодування цієї шкоди.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у МТСБУ.
Скориставшись своїм правом на відшкодування шкоди, ОСОБА_1 звернувся до страховика, який виплатив йому страхове відшкодування.
Згідно постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.
Частиною першої статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебував на лікуванні після ДТП, йому постановлено діагноз: «стрес головного мозку у вигляді цифалгічного синдрому, вестибуло-координаторних, астеновегативних розладів на фоні залишкових явищ перенесених повторних вибухових травм: акуборотравм; тонітус двобічний. Забій грудної клітини.,
Матеріалами справи доведено, що внаслідок винної поведінки відповідача, було пошкоджено майно позивача, внаслідок чого останній був позбавлений засобу для пересування, що призвело до зміни нормальних життєвих зв`язків останнього, тобто спричиняло йому моральні страждання.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.1, п.п. 1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 3273 гривні 17 копійок, що складається із судового збору в розмірі 2114 грн 28 коп. за вимогу про стягнення матеріальної шкоди та 1158 грн 89 коп. за вимогу про стягнення моральної шкоди, пропорційно задоволеної вимоги.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Судові витрати по справі, понесені позивачем, складаються разом з тим з витрат на проведення експертизи в розмірі 3000 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою № 05 від 01 лютого 2024 року, квитанцією № 16 від 02 лютого 2024 року.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2870 гривень 40 копійок витрат на проведення експертизи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до правової позиції, висловленої ОП КГС ВС у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 211 428 (двісті одинадцять гривень чотириста двадцять вісім) гривень 00 копійок, моральну шкоду 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, а всього 221 428 (двісті двадцять одна тисяча чотириста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3273 гривні 17 копійок, з них: 2114 гривень 28 копійок судового збору за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди та 1158 гривень 89 копійок за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду виготовлено 06 травня 2025 року.
Суддя