провадження № 22-ц/824/7769/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» поданою представником -адвокатом Шкворцем Ярославом Анатолійовичем на рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року у справі за позовом Житлово - будівельного кооперативу «Авіатор-11» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року представник ЖБК «Авіатор - 11» звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив суд:

стягнути з відповідача на користь кооперативу заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 47 252,70 грн, інфляційні витрати у сумі 9 911,66 грн, 3% річних у розмірі 3 932 грн, а також судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ЖБК «Авіатор-11» створено 14 грудня 1983 року на базі Київського авіаційного об`єднання з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва трьох дев`яти поверхових будинків на 387 квартир з господарчими будівлями за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 серпня 2021 року, ОСОБА_1 є власником 5/6 квартири під номером АДРЕСА_2 .

У бухгалтерському обліку ЖБК «Авіатор-11» за ОСОБА_1 закріплено особовий рахунок НОМЕР_1 за яким ведеться облік обсягу наданих послуг, нарахувань та оплат за надані послуги власнику квартири. Станом на 01 травня 2016 року у ОСОБА_1 існує заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 47 252, 70 грн.

20 січня 2016 року між ЖБК «Авіатор-11» та ПАТ «АК «Київодоканал» укладено договір №14671/4-07 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі.

24 жовтня 2018 року між ЖБК «Авіатор-11» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води з 01 травня 2018 року. До 01 травня 2018 року постачання гарячої води здійснювалось на підставі договору №00100 від 01 серпня 2015 року. Забезпечення мешканців тепловою енергією будинку у гарячій воді здійснюється на підставі договору №1030181 від 10 жовтня 2018 року, укладеного між ЖБК «Авіатор-11» та КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року. До 01 травня 2018 року постачання теплової енергії у гарячій воді здійснювалось на підставі договору №1030181 від 01 серпня 2015 року.

01 липня 2015 року між ЖБК «Авіатор-11», ДП «КиївГаз Енерджи» та ПАТ «Київгаз» було укладено договір №3.2.80.7 про умови поставки газу балансоутримувачем будинку.

Вартість послуг ЖБК «Авіатор-11» на утримання будинку та прибудинкової території становила по серпень 2017 року включно з врахуванням Порядку формувань тарифів на послуги з тримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, внески з утримання будинку та прибудинкової території будинку становили 3,72 грн. за 1 кв.м.

За період з вересня 2017 року по січень 2020 року згідно рішення загальних зборів членів ЖБК «Авіатор-11» від 12 серпня 2017 року ЖБК «Авіатор-11» внески з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становили 5,35 за 1 кв. м. За період по вересень 2017 року по січень 2020 року внески з утримання будинку та прибудинкової території становили 5,35 за 1 кв.м. За період лютий 2020 року - квітень 2021 року, згідно рішення зборів членів ЖБК «Авіатор-11» внески з утримання будинку та прибудинкової території становили 6,48 за 1 кв.м.

16 травня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву та заяву про застосування наслідків строків позовної давності.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року у задоволенні позову ЖБК «Авіатор-11» відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» - адвокат Шкворець Ярослав Анатолійович 13 червня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначав, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував до всіх позовних вимог позовну давність на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Суд не звернув уваги, що відповідач у своїй заяві про застосування строку позовної давності заявляв, що до розгляду в судовому порядку підлягає документально підтверджений та економічно обґрунтований борг в межах позовної давності, зокрема щодо заборгованості, як утворилась за останні 3 роки з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2021 року. Крім того, в своїх поясненнях позивачем зазначалось також про обставини щодо переривання строку позовної давності.

Судом неправильно надана оцінка доказам, які підтверджують розмір заборгованості, оскільки кожен рядок таблиці розрахунку заборгованості містить розрахунки показників за відповідний період. Доказом наявності боргу є бухгалтерська довідка, яка містить відомості про господарську операцію.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» - Шкворця Ярослава Анатолійовича задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги Житлово - будівельного кооперативу «Авіатор - 11» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 40 548,21 грн та 6 831,64 грн інфляційних втрат, 2 967,48 грн 3% річних. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» понесені судові витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 5 675 грн.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» понесені останнім витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги у сумі 9 600,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Кокарева Євгенія Олександрівна , задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначила про відсутність в матеріалах справи відомостей про належне повідомлення Київським апеляційним судом ОСОБА_1 про надходження апеляційної скарги ЖБК «Авіатор-11» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року та відкриття апеляційного провадження у справі, що позбавило його права ознайомитися з апеляційною скаргою іншої сторони, надати відзив на апеляційну скаргу, висловивши свою позицію щодо аргументів апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк не пізніше десяти днів з дня отримання вказаної ухвали.

Ухвала про призначення справи до розгляду надіслана за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , і згідно рекомендованого поштового повідомлення отримана останнім 23 квітня 2025 року, що відповідно до вимог ЦПК України вважається належним повідомленням. Також, додатково, апеляційний суд копію ухвали про призначення справи до розгляду направив представниці ОСОБА_1 , яка представляла його інтереси у касаційному суді - адвокатці Кокарєвій Є.О. до електронного кабінету. За даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду вкладення доставлено до електронного кабінету 14 березня 2025 року, що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Відзив на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ЖБК «Авіатор-11» створено 14 грудня 1983 року на базі Київського авіаційного об`єднання з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва трьох дев`яти поверхових будинків на 387 квартир з господарчими будівлями за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 є власником 5/6 квартири за АДРЕСА_2 .

За ОСОБА_1 закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким ведеться облік обсягу наданих послуг, нарахувань та оплат за надані послуги власнику квартири. Станом на 01 травня 2016 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 47 252,70 грн.

20 січня 2016 року між ЖБК «Авіатор-11» та ПАТ «АК «Київводоканал» укладено договір №14671/4-07 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі.

24 жовтня 2018 року між ЖБК «Авіатор-11» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води з 01 травня 2018 року. До 01 травня 2018 року постачання гарячої води здійснювалося на підставі договору №00100 від 01 серпня 2015 року.

Забезпечення мешканців тепловою енергією будинку у гарячій воді здійснюється на підставі договору №1030181 від 10 жовтня 2018 року, укладеного між ЖБК «Авіатор-11» та КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року. До 01 травня 2018 року постачання теплової енергії у гарячій воді здійснювалося на підставі договору від 01 серпня 2015 року №1030181.

01 липня 2015 року між ЖБК «Авіатор-11», ДП «КиївГаз Енерджи» та ПАТ «Київгаз» укладено договір №3.2.80.7 про умови поставки газу балансоутримувачем будинку.

З урахуванням вартості послуг ЖБК «Авіатор-11» на утримання будинку та прибудинкової території до серпня 2017 року включно відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, внески з утримання будинку та прибудинкової території будинку становили 3,72 грн за 1 кв. м.

За період із вересня 2017 року до січня 2020 року згідно з рішенням загальних зборів членів ЖБК «Авіатор-11» від 12 серпня 2017 року ЖБК «Авіатор-11» внески з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становили 5,35 грн за 1 кв. м.

За період із лютого 2020 року до квітня 2021 року згідно з рішенням загальних зборів членів ЖБК «Авіатор-11» внески з утримання будинку та прибудинкової території становили 6,48 за 1 кв. м.

Відповідно до довідки про нарахування та оплату за особовим рахунком від 27 вересня 2021 року особовий рахунок № НОМЕР_1 за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території відкрито на відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо частини нарахувань заборгованості, про застосування якого просив відповідач. Судом також вказано, що позивачем не доведено виникнення у відповідача боргових зобов`язань, оскільки не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування розрахунку розміру заборгованості.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України «Про кооперацію».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооперативна організація - кооператив або кооперативне об`єднання; кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про кооперацію» відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до п. 3.1. Статуту ЖБК «Авіатор-11», членами кооперативу можуть бути фізичні особи, що досягли 18-ти літнього віку власники квартир, що розміщені у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 та зареєстровані у даному будинку.

Частина друга ст. 12 Закону України «Про кооперацію» до основних обов`язків члена кооперативу відносить додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплату визначених статутом кооперативу внесків.

Підпункт 6.2.3. Статуту ЖБК «Авіатор-11» до обов`язків члена кооперативу відносить: вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг , вносити платежі в розмірі, що встановлено Загальними зборами членів (Зборів уповноважених) Кооперативу та/ або рішенням органів до компетенції яких віднесено затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги. Обов`язки по здійсненню всіх платежів виникають у власника квартири з моменту придбання ним права власності на квартиру. У спадкоємців обов`язок по сплаті платежів виникає з моменту відкриття спадщини. Якщо станом на дату, передбачену даним пунктом, у попереднього власника існувала заборгованість по платежам перед кооперативом, до нового власника переходять усі обов`язки попереднього власника, в т.ч. і оплата заборгованості попереднього власника.

За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Оскільки власником 5/6 квартири АДРЕСА_2 (1/6 частка з 28 вересня 2012 року, 2/3 частки з 09 жовтня 2012 року), а також власником особового рахунку за цією адресою є ОСОБА_1 , обов`язок зі сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які виникли за цією адресою, покладено на нього.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За вимогами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Отже, місцевий суд правомірно вважав, що відповідач отримував та споживав комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території, опалення, споживання холодної і гарячої води, водовідведення, а тому між сторонами виникли договірні правовідносини, а відповідно виникли права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг в порядку ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст. 530 ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати житлово-комунальних послуг не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього обліковувалася заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з травня 2016 року по квітень 2021 року у розмірі 47 346,52 грн, що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості.

За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з травня 2016 року по квітень 2021 року, позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі - 9 911,66 грн, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 3 932,00 грн.

Поряд з цим, відповідачем у цій справі подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог ЖБК «Авіатор-11».

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення товариства до суду з позовом (січень 2024 року).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також до закінчення воєнного стану.

Вирішуючи спір суд першої інстанції залишив поза увагою наведені положення ЦК України щодо продовження строків позовної давності під час карантину та воєнного стану, а тому дійшов помилкового висновку про їх пропуск за всіма вимогами.

Позивачем 08 липня 2022 року подано пояснення та у додатках до нього надано розрахунок заборгованості починаючи за період з 01 лютого 2017 року по 01 травня 2021 року, строк сплати яких настав з 20 березня 2017 року, тобто після 12 березня 2017 року, а саме: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 40 548,21 грн, інфляційні витрати у сумі 6 704,49 грн, 3% річних у розмірі 2 967,48 грн.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем в межах строків позовної давності з березня 2017 року по травень 2021 року на суму 40 548,21 грн.

За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Розмір нарахувань, який вказано у розрахунках заборгованості, відповідачем не спростовано, як і не спростовано надання послуг за цей період. Відповідач також не надав будь - яких доказів оплати послуг за вказані періоди.

За таких обставин, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України обґрунтованими є збитки від інфляції у сумі 6 704,49 грн та 3% річних у сумі 2 967,48 грн.

Крім того, статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, відповідно до розміру частки ОСОБА_1 у праві власності на квартиру (5/6) з нього на користь ЖБК «Авіатор-11» належить стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 33 790,18 грн, інфляційні витрати у сумі 5 586,85 грн, 3% річних у розмірі 2 472,80 грн, а всього 41 849,83 грн.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково (68,5%), слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 554,95 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 332,43 грн.

Також апелянт просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 3 600,00 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 6 000,00 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

Встановлено, що 31 серпня 2021 року між адвокатом Шкворець Я.А. та позивачем ЖБК «Авіатор - 11» укладено Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4.2 Гонорар адвоката розраховується виходячи з погодинної ставки 600 грн.

Відповідно до п. 4.3 загальна сума гонорару зазанчається в акті, який сторони підписуються не пізніше ніж через два дні після завершення розгляду справи в суді. Загальна сума гонорару за правову допомогу в одній справ проти одного мешканця в першій інстанції не перевищуватиме 3 600 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 15 травня 2023 року до Договору про надання правової допомоги внесено зміни до п. 1.2, 4.2, п. 4.3, п. 4.7 Договору та додано пп. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.3.

Відповідно до п. 4.3.2 загальна сума гонорару за правову допомогу в одній справі проти одного мешканця в апеляційній інстанції не перевищуватиме 6 000,00 грн.

Згідно акту здачі-приймання послуг від 23 травня 2023 року та від 04 грудня 2023 року надані у відповідності з Договором про надання правової допомоги №1 від 31 серпня 2021 року юридичні послуги з представлення прав і законних інтересів Клієнта в суді у зв`язку із зверненням до Подільського районного суду м. Києва з позовом та до Київського апеляційного суду щодо стягнення боргу за житлово - комунальні послуги з мешканця житлового будинку на суму 3 600,00 грн та 6 000,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо понесених судових витрат долучені рахунки №ПД-2 від 12 жовтня 2021 року та рахунок №ПД-2 від 14 червня 2023 року за юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги та платіжні доручення №294 від 19 жовтня 2021 року оплату юридичних послуг справи №758/135557/21 та №758/13556/21 на суму 7 200,00 грн та платіжну інструкцію №473 від 12 вересня 2023 року сплату за юридичні послуги (представництво в апеляційній інстанції по справі №758/13557/21) на суму 6 000,00 грн.

За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У додатковій постанові від 24 червня 2024 року у справі №712/3590/22 Верховний Суд звернув увагу на необхідність врахування судами, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Наведене є обов`язком, визначеним частиною першою статті 81 ЦПК України.

Клопотання та/або заперечення від ОСОБА_1 щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходило.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Авіатор-11», з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (у даному випадку позов задоволено на 68,5%) за розгляд справи судом першої інстанції становить 1 134,00 грн, а за розгляд справи судом апеляційної інстанції - 1 890,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» подану представником - адвокатом Шкворцем Ярославом Анатолійовичем - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Житлово - будівельного кооперативу «Авіатор-11» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-11» (, місцезнаходження: 04108, м. Київ, пр-т. Правди, 33) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 33 790,18 грн, інфляційні витрати у сумі 5 586,85 грн, 3% річних у розмірі 2 472,80 грн, а всього 41 849 (сорок одна тисяча вісімсот сорок дев`ять гривень) 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Житлово - будівельного кооперативу «Авіатор-11» (, місцезнаходження: 04108, м. Київ, пр-т. Правди, 33) за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1 554,95 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 1 134,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Житлово - будівельного кооперативу «Авіатор-11» (, місцезнаходження: 04108, м. Київ, пр-т. Правди, 33) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 332,43 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 890,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова