Справа № 559/849/25
Провадження № 2/559/592/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Рижко С.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1.1 Представник ТОВ"ФК "ЄАПБ" звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 09.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №102316065 у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №16072024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 59683,75 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості в розмірі 59683,75 грн. та судові витрати у справі.

1.2 Відповідачка подала відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає у відзиві вказує. що не визнає факту правомірного набуття права грошової вимоги за договором факторингу, оскільки догорів факторингу не містить відомості. За яку суму відступається право вимоги. Крім того, позивач до матеріалів справи не надав повний договір факторингу зі змісту якого можна було б встановити, коли саме фактор сплачує клієнту суму прав вимоги за цим договором. Також акт приймання-передачі не містить відомості загальної заборгованості. Витяг з реєстру боржників не підписаний первісним кредитором. Також позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договором. Таким чином не доведено належними доказами обставини переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, позивач не надав доказів отримання відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів на суму 14000 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки не являється первинним документом та не містить відомостей. Які б дозволили суду перевірити чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Тому, просить у позові відмовити.

1.3 Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій вказує, що Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений у відповідності до вимог чинного законодавства та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Щодо факту отримання грошових коштів відповідачем зазначає, що відповідач як власник карткового рахунку, на який було перераховано кошти, може власноручно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів на спростування позовних вимог, тому просить позов задоволити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

10.03.2025 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві.

Відповідачка ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримала 17.03.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Наявний відзив, додаткових заяв та клопотань по суті позову від неї на надходило.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 09.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №102316065 відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит строком на 97 днів, термін повернення кредиту 14.02.2022. Згідно п. 1.5.2 - 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 0,00 грн, які нараховуються за процентною ставкою 0,0000% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, проценти протягом поточного періоду складають 0,00 грн, які нараховуються за процентною ставкою 0,0000% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надавання кредиту нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок НОМЕР_1 . Також Договором передбачена пролонгація кредитування (а.с.4-10).

Укладаючи вищевказаний Договір відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 14 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , Отримувач: ОСОБА_1 , платник: ТОВ «Мілоан», призначення платежу: кошти згідно договору№102316065, що підтверджується платіжним дорученням №34939045 від 09.11.2021 (а.с.12).

Згідно Відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №102316065, наданого первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 14000 грн., 09.12.2021 ОСОБА_1 здійснила оплату тіла кредиту на суму 700 грн., та відсотків на суму 1330 грн., а ТОВ «Мілоан» проводило щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами (а.с.18).

16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.14-15).

Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 16.07.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.16).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором №102316065 у розмірі 59 683,75 грн., з яких 13 300 грн. - заборгованість за основним боргом, 44 983,75 грн. - заборгованість за відсотками та 1400 грн. - комісія (а.с.17).

IV. Норми права, які застосував суд.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1 Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням Кредитного договору №102316065. ОСОБА_1 , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, підписала кредитні документи. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Факт отримання кредитних коштів у розмірі 14 000 грн. підтверджується матеріалами справи та стороною відповідача не спростовано жодними належними доказами. Таким чином, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «ФК «ЄАПБ» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. При цьому, згідно відомості про щоденні нарахування та стягнення, 09.12.2021 ОСОБА_1 здійснила оплату на погашення тіла кредиту у розмірі 700 грн., доказів повної сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту у розмірі 13300 грн. Крім того стягненню з відповідачки підлягає комісія за надання кредиту, яка згідно умов Договору нараховується за ставкою 10% від суми кредиту та становить 1400 грн.

5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками по Кредитному Договору №102316065 суду наданий розрахунок, здійснений в межах строку кредитування, тобто з 09.11.2021 по 14.02.2022. Разом з тим, як у розрахунку, так і у самому Договорі не зазначено відсоткової ставки, яка застосовується при нарахуванні відсотків за користування кредитними коштами. При цьому, згідно умов Договору відсоткова ставка як протягом пільгового періоду, так і протягом поточного періоду становить 0,0000%. Відтак, суд позбавлений можливості переконатися у правильності здійснення первісним кредитором розрахунків за відсотками, тому в цій частині відмовляє у задоволені позовних вимог.

5.3 У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково.

5.4 Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 745,79 грн. (14700 грн. х 3028 грн. / 59 683,75 грн.)

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №102316065 у розмірі 14 700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, з яких: 13 300 грн. - заборгованість за основним боргом, 1400 грн. - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 745 (сімсот сорок п`ять) гривень 79 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, , IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк».

Представник позивача: Какун Анна Станіславівна, адреса вул. Лісова, 2 поверх 4, м. Бровари, Київська область, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.Ю. Жуковська