ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4696/25 Справа № 213/3373/22 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року, яку постановлено суддею Поповим В.В. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 18 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло З.Я., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло З.Я., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Зачепіло З.Я., посилається на те, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи, тому просить ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 дізнався про рішення суду випадково та розпочав пошук представника адвоката. 17 грудня 2024 року, після укладення договору адвокатських послуг з Адвокатським об`єднанням «Захист», відповідач, за рекомендацією адвоката, звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для отримання копії рішення суду та матеріалів справи на руки, де 17 грудня 2024 року отримав копію рішення суду, однак для захисту своїх інтересів та підготовки всіх необхідних процесуальних документів відповідачу потрібні саме матеріали справи.

Зазначає, що неодноразово звертався до суду для отримання матеріалів справи на електронну адресу свого представника, але суд не надіслав повний пакет документів.

Так, 22 січня 2025 року представником відповідача було направлено клопотання про долучення як учасника справи та ознайомлення з матеріалами справи та 23 січня 2025 року ОСОБА_1 було ще раз відвідано суд для ознайомлення з матеріалами справи та зроблено фотокопії.

Отже, вважає, що граничний двадцятиденний строк подання заяви про перегляд заочного рішення є 11 лютого 2025 року та заяву було направлено засобами поштового зв`язку 11 лютого 2025 року, що підтверджується накладною Укрпошти № 337, тому вважає строк на оскарження заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року був пропущений з поважних причин та подання заяви про поновлення строк в граничний двадцятиденний строк, що передбачений законодавством.

Від представника АТ «ОТП Банк» Павленка С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою, оскільки копію рішення суду відповідачем була отримана безпосередньо у суді 17 грудня 2024 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, тому граничний двадцятиденний строк подання ним заяви про перегляд заочного рішення є 06 січня 2025 року. Звертає увагу суду, що на підставі виконавчого листа, виданого відповідно до заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, 03 травня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості, постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника, постанову про розшук майна боржника та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, крім того, в рамках виконавчого провадження, з рахунків відповідача неодноразово здійснювалися списання коштів на погашення заборгованості. Вважає, що ОСОБА_1 не міг не знати, що стосовно нього двічі, з 2023 по 2025 роки, було відкрито виконавче провадження. Підсумовуючи викладене, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Апеляційний судом встановлено, що заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» поточну заборгованість за кредитним договором № від 29 червня 2021 року станом на 22 вересня 2022 року у розмірі 238 535,50 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 201 138,91 грн., заборгованість за відсотками 37 396,59 грн., та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи без розгляду заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява про перегляд заочного рішення була направлена АО «Захист» до суду поштою 11 лютого 2025 року, тобто з пропуском двадцятиденного строку з дня вручення відповідачу повного заочного рішення суду. При цьому, судом не встановлені обставини, які об`єктивно перешкоджали відповідачу та його представнику у передбачені законодавством строки подати заяву про перегляд заочного рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національні суди пріоритетність мають надавати дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національні суди мають забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), зробила такі висновки щодо застосування статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається яіз закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У випадку пропуску строку на подання процесуальних документів є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що усталеною є практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» поточну заборгованість за кредитним договором № від 29 червня 2021 року станом на 22 вересня 2022 року у розмірі 238 535,50 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 201 138,91 грн., заборгованість за відсотками 37 396,59 грн., та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, яке було направлено сторонам по справі.

На адресу суду повернувся конверт щодо відповідача ОСОБА_1 із відміткою про причини повернення «відсутній адресат» (а.с. 87).

Згідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки, відповідач ОСОБА_1 отримав копію заочного рішення суду від 01 березня 2023 року 17 грудня 2024 року (а.с. 89).

Тобто, останнім днем строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду є 06 січня 2025 року, однак, заяву про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло З.Я., відповідно до конверту, було направлено до суду першої інстанції лише 11 лютого 2025 року, тобто з пропуском строку встановленого ст. 284 ЦПК України.

З наведеного вище вбачається, що відповідач звернувся із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення з пропуском строку передбаченого законодавством, проте такі дії відповідача, на переконання колегії суддів, не є добросовісним використанням свого процесуального права.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені в клопотанні причини пропуску строку на звернення до суду, який перевищує майже два місяці, не є обґрунтованими, та, як наслідок, не можуть бути підставою для поновлення строку.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява № 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Обгрунтованих обставин, через які відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зачепіло З.Я., не мали можливості своєчасно звернутися до суду, в апеляційній скарзі не зазначено.

Колегія суддів вважає, що доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію відповідачем та його адвокатом своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення всіх можливих та залежних від них дій, спрямованих на своєчасне подання заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, ОСОБА_1 та його адвокат Зачепіло З.Я. не надали.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи, вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та залишенню без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 травня 2025 року.

Головуючий

Судді