Справа № 643/1201/25
Провадження № 2/643/2112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, -

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника Лоскот М.І., яка діє на підставі довіреності, звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить: 1) стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 10 465,13 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2008 по 17.09.2012; 2) стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 109 255,22 гривень, з яких: 100 998,43 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 18.09.2012 по 31.12.2024, 911,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 528,24 гривень - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 2009,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, 653,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, інфляційні втрати в сумі 3 003,61 гривень, 3% річних в сумі 1 150,14 гривень. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 3108,00 гривень.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що відповідачу ОСОБА_1 до 17.09.2012 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 86,8 кв.м. з централізованою системою опалення, теплопостачання якої здійснює КП «Харківські теплові мережі». З 17.09.2012 власницею зазначеної квартири стала ОСОБА_2 . Посилався, що відповідачі користувалися тепловою енергією, та за вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я - ОСОБА_3 . При формуванні довідки зі змінами з Порталу електронних сервісів про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, стало відомо, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі не зареєстровані. Згідно з отриманою Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 , до 17.09.2012, з 17.09.2012 ОСОБА_2 є власницею квартири. КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182. Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року.З 01 грудня 2021 рокуна підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» 31 жовтня 2021 року. З 01 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.Відповідачам щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг. Унаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг, що надаються позивачем, станом на 01.01.2025 у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 115 566,60 грн, з яких: 1) заборгованість ОСОБА_1 за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2008 по 17.09.2012 становить 10 465,13 грн; 2) заборгованість ОСОБА_2 становить 109 255,22 гривень, з яких: 100 998,43 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 18.09.2012 по 31.12.2024, 911,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 528,24 гривень - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 2009,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, 653,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, інфляційні втрати в сумі 3 003,61 гривень, 3% річних в сумі 1 150,14 гривень.

Рух справи

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 31 січня 2025 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначив судове засідання.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 03 лютого 2025 року відмовив у задоволенні клопотання представника позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Лоскот М.І. про витребування доказів.

24 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача Шопен Н.В. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

24 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача Шопен Н.В. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 07 квітня 2025 року залишив без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за правилами загального позовного провадження та заяву відповідача ОСОБА_1 про передачу цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за підсудністю. Розгляд справи відклав на 06 травня 2025 року на 12 годину 30 хвилин.

Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.

Аргументи учасників справи

24 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, в якій, серед іншого, відповідач посилалася, що строк стягнення заборгованості перевищує строк загальної позовної давності.

10 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Давидова В.О., який діє на підставі довіреності, надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача посилається, що сама по собі заява представника відповідача про застосування строку позовної давності в інтересах відповідача, яка була подана до суду, свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості. Зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України, який постановами Кабінету Міністрів України був продовжений на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно із Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 01 квітня 2017 року закінчувався з 01 квітня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, також строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану, то період заборгованості з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2024 року не виходить за строки позовної давності.Посилався, що у разі застосування судом строку позовної давності, заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.12.2024, складатиме 82050,25 грн; 911,40 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024; 528,24 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 2009,70 грн - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024; 653,70 грн - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024;

інфляційні втрати в сумі 3003,61 грн; 3% річних в сумі 1150,14 грн та судові витрати в сумі 3108,00 грн.

06 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хлистун І.М. надійшла заява, в якій остання просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 січня 2008 року по 17 вересня 2012 року в сумі 10 465,13 грн; відмовити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 січня 2008 року по 17 вересня 2012 року у повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності. В обґрунтування заявленої позиції посилалася, що трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.01.2008 по 17.09.2012 почав спливати стосовно кожного місячного платежу окремо і повністю закінчився щодо всіх вимог за цей період не пізніше жовтня 2015 року (три роки після дати виникнення права вимоги за останній місяць періоду вересень 2012 року). Законодавчі зміни щодо продовження та/або зупинення строків позовної давності на період дії карантину, встановленого у зв`язку з COVID-19 (Закон України № 540-IХ від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 ) та на період дії воєнного стану (Закон України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022; Закон України № 3450-IX від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024) набрали чинності значно пізніше, ніж сплив строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 по 17.09.2012.На підставі викладеного, просили суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд», у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника КП «Харківські теплові мережі».

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хлистун І.М. 06 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю представника відповідача бути присутньою в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Виклик відповідача ОСОБА_2 у судові засідання здійснювався відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Судові повістки з викликом відповідача ОСОБА_1 у судові засідання отримані останньою в електронному кабінеті в підсистемі «Електронний суд».

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на тривалість перебування даної справи в провадженні суду, беручи до уваги, що судом неодноразово було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, ураховуючи строки розгляду справи, визначені вимогами цивільного процесуального законодавства, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Як убачається зі змісту інформаційної довідки №407113134 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, 21.08.2007 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 86,8 кв.м., власник ОСОБА_1 , форма власності приватна, частка власності 1/1. 21.01.2013 на підставі договору дарування, серія та номер: 3664, виданий 17.09.2012, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дряпко О.О., право власності на об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 , розмір частки 1 (а.с. 8).

За адресою: АДРЕСА_2 , Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Як убачається зі змісту довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 16.01.2025, 29.01.2025, за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні відомості про зареєстрованих осіб (а.с. 10, 16).

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , заборгованість за період з 01.01.2008 по 31.12.2024 з постачання теплової енергії становить 111 463,56 гривень, з постачання гарячої води 0,00 гривень (а.с. 3-4).

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за обслуговування внутрішньобудинкових систем (далі - ВБС) теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , плата за обслуговування ВБС теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024 становить 2009,70 гривень, плата за обслуговування ВБС постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024 становить 653,70 гривень (а.с. 5).

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024 становить 911,40 гривень, плата за абонентське обслуговування по послузі з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024 становить 528,24 гривень (а.с. 6).

Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з березня 2019 по листопад 2021, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , інфляційні втрати за вказаний період становлять 3003,61 гривень, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 1150,14 гривень.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

З 30 липня 2004 року до 01 травня 2019 року був чинним Закон України «Про житлово-комунальні послуги»№1875-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 21.08.2007 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 86,8 кв.м., власник ОСОБА_1 , форма власності приватна, частка власності 1/1.

21.01.2013 на підставі договору дарування, серія та номер: 3664, виданий 17.09.2012, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дряпко О.О., право власності на об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 , розмір частки 1. За адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеної за адресою: АДРЕСА_2 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , за вказаною адресою наявна заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 січня 2008 року по 17 вересня 2012 року в сумі 10 465,13 грн. Власником зазначеної квартири на той момент була відповідач ОСОБА_1

10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.

Згідно з визначеннями, які містяться у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Позивач надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води згідно з положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП «ХТМ») та споживачами, які отримують такі послуги.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відтак, на власника нерухомого майна квартири, як індивідуального споживача житлово-комунальних послуг, покладено обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

На підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет було розміщено 31 жовтня 2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води.

Зазначені договори є публічними договорами приєднання, які набрали чинності з 01 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Відповідно до п. 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

З 01 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.

Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором.

Приписами ст. 67 ЖК України унормовано, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно зі ст. 87 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Правилами ч. 1 ст. 34 ЦК України унормовано, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України унормовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як убачається зі змісту положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 21.08.2007 було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 86,8 кв.м., власник ОСОБА_1 , форма власності приватна, частка власності 1/1. 21.01.2013 на підставі договору дарування, серія та номер: 3664, виданий 17.09.2012, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дряпко О.О., право власності на об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 , розмір частки 1. За адресою: АДРЕСА_2 , Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

З огляду на зазначене, суд за результатами розгляду справи вважає доведеним позивачем факт невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим у відповідачів виникла заборгованість, а саме: у відповідача ОСОБА_1 заборгованість у сумі 10 465,13 гривеньза період з 01.01.2008 по 17.09.2012; у відповідача ОСОБА_2 заборгованість у сумі 100 998,43 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 18.09.2012 по 31.12.2024, 911,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 528,24 гривень - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 2009,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, 653,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, інфляційні втрати в сумі 3 003,61 гривень, 3% річних в сумі 1 150,14 гривень.

Відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, в якій вона просить відмовити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» у задоволенні позовних вимог до неї про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 січня 2008 року по 17 вересня 2012 року у повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України.

За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Як зазначалося судом вище, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання та підігріву води, яка виникла в період з 01.01.2008 по 31.12.2024.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 днів. Воєнний стан в Україні ще не скасований.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 19 такого змісту: «у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Зазначений Закон України від 15.03.2022 №2120-IX набрав чинності 17.03.2022.

Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, надані з квітня 2017 року по 31 грудня 2024 року, в силу п. 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (28.01.2025) не спливла та продовжується на строк дії воєнного стану.

Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2008 по 17.09.2012, та з відповідача ОСОБА_2 за період з 18.09.2012 по 17.03.2017, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу.

Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.12.2024 у сумі 82 050,25 гривень, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024 у сумі 911,40 гривень, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024 у сумі 528,24 гривень, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024 у сумі 2009,70 гривень, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024 у сумі 653,70 гривень, заявлені в межах строку позовної давності, а відтак, підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

У даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У зв`язку із простроченням відповідачем ОСОБА_2 сплати комунальних послуг, позивачем за період з березня 2019 року по листопад 2021 року нараховано інфляційні втрати у розмірі 3 003,61 гривень та три відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1 150,14 гривень, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі».

Розподіл судових витрат

При зверненні до суду з позовною заявою КП «Харківські теплові мережі» було сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №17857 від 10 грудня 2024 року. Крім того, позивачем було сплачено 80,00 грн за надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується платіжною інструкцією №16017 від 01 листопада 2024 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача - на 75,43% (в сумі 90 307,04 гривень), з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 344,36 гривень (90 307,04 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 119 720,35 гривень (загальна сума позовних вимог) = 75,43% х 3 108,00 гривень (сума понесених судових витрат).

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в сумі 90 307 (дев`яносто тисяч триста сім) гривень 04 копійок, з яких: 82 050,25 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.12.2024, 911,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 528,24 гривень - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 2009,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, 653,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, інфляційні втрати в сумі 3 003,61 гривень, 3% річних в сумі 1 150,14 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати у розмірі 2 344 (дві тисячі триста сорок чотири) гривень 36 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/.

Учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», р/р НОМЕР_3 в Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 351823, , місцезнаходження: 61037, м. Харків вул. Мефодіївська, 11;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, останнє відоме місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 06 травня 2025 року.

Суддя : Я.Ю. Семенова