справа № 369/7416/21 головуючий у суді І інстанції Фінагеєва І.О.
провадження № 22-ц/824/4431/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційним скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» поданими представником - Кротовим Олександром Юрійовичем на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року та на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - адвокат Гончар М.С. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив суд:

стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №420054709 від 01 січня 2019 року в розмірі 905 711,14 грн, пеню у розмірі 55 064,63 грн, 3% річних у розмірі 21 876,49 грн, інфляційні нарахування у розмірі 67 293,51 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виконує послуги постачальника електроенергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області.

ОСОБА_1 до 01 січня 2019 року купував електричну енергію у ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». На виконання постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року №1268 функції електропостачання були передані ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою-приєднання до договору про постачання електроенергії на умовах комерційної пропозиції «Універсал» у зв`язку з чим 01 січня 2019 року сторони уклали договір №420054709.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст. ст. 633, 634, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови договору є однаковими для всіх.

Договір на інших умовах не укладався, пропозицій від відповідача про укладення договору на інших умовах не надходило, відповідач також не звертався з вимогою про надання письмового примірника договору.

Таким чином, договір укладено без викладення тексту в паперовій формі. Факт укладення договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на укладення договору та виконання його умов, зокрема, подання Заяви-приєднання, фактичне споживання електричної енергії та здійснення оплат рахунків.

Позивач зауважує, що виконує належним чином покладені на нього цим договором обов`язки з продажу електроенергії, натомість відповідач свої обов`язки з оплати вартості спожитої електроенергії не виконує, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за період з 01 квітня 2020 року до 31 грудня 2020 року у розмірі 905 711,14 грн. В зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання з оплати вартості спожитої електроенергії позивач вважає за необхідне додатково стягнути з відповідача пеню на суму 55 064,63 грн, 3% річних у розмірі 21 876,49 грн та інфляційні втрати на суму 67 293,51 грн.

У відзиві на позов від 05 липня 2021 року ОСОБА_1 зазначив, що ніколи не споживав електроенергію в с. Білогородка у зв`язку з відсутністю такої потреби, договір про постачання електроенергії не підписував, до позивача за наданням такої послуги не звертався, оплати за користування електроенергією не здійснював, як і інші юридично значимі дії на підтвердження існування між позивачем та відповідачем договірних зобов`язань щодо електропостачання не вчиняв.

У липні 2021 року представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» подав до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 був споживачем послуг ПрАТ «Київобленерго» до 01 січня 2019 року, а внаслідок реформи ринку електропостачання його дані були передані до єдиного електропостачальника у Київській області - ТОВ «Київська обласна енергетична компанія», що підтверджує наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем. Позивач зауважує, що відповідач не надав доказів розірвання договору з електропостачання чи остаточного припинення користування послугами з електропостачання, в зв`язку з чим зобов`язаний сплачувати вартість наданої послуги з електропостачання.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа - ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про стягнення заборгованості.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просив стягнути на його користь з ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, а також витрати на почеркознавчу експертизу у розмірі 10 904,88 грн.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також 10 904,88 грн витрат на проведення почеркознавчої експертизи. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - Кротов Олександр Юрійович 19 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт зазначив, що в процесі реформування ринку електричної енергії отримав від вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» (постачальник електричної енергії до 01 січня 2019 року) інформацію про споживання електричної енергії за двома точками комерційного обліку: ЕІС-код 62Z768 та ЕІС-код 62Z180, що знаходяться в селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно отриманої інформації від попереднього постачальника електричної енергії, до 01 січня 2019 року між ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» та ОСОБА_1 за вищевказаними точками комерційного обліку діяв Договір про постачання електричної енергії №220054709 від 23 травня 2012 року.

«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачають, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Зазначене також кореспондується і з пунктом 1.2.15. ПРРЕЕ.

Крім того, на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

На виконання постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території», ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» були передані ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» дані про споживача ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що апелянт є єдиним електропостачальником на території Київської області, на якого Законом покладено надання універсальних послуг, та те, що Відповідач був діючим споживачем ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» на момент реформи ринку електричної енергії, до електромереж Відповідача здійснювалося постачання електричної енергії до 2019 року та продовжилося і з настанням 2019 року, а також відсутність заперечень Відповідача до Позивача, як до нового електропостачальника щодо договірних умов в цілому чи частково, між ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №420054709 від 01 січня 2019 року шляхом споживання електричної енергії за точками комерційного обліку: ЕІС-код 62Z768 та ЕІС-код 62Z180, що знаходяться в селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Починаючи з січня 2019 року, на виконання умов Договору №420054709, Позивач формував та виставляв до сплати рахунки-фактури за спожиту електричну енергію за ТКО: ЕІС-код 62Z768, ЕІС-код 62Z180.

На рахунок позивача неодноразово здійснювалися платежі в рахунок погашення заборгованості за спожиту електричну енергію згідно Договору №420054709, який укладено саме з ОСОБА_1 . Загальна сума сплачених коштів за спожиту електроенергію протягом 2019-2020 pp. становить - 858 662,40 грн. Платником за платіжними дорученнями є треті особи, а в призначенні платежу є посилання на реквізити Договору та на виконання зобов`язань за ОСОБА_1 , що в свою чергу підтверджує наявність договірних відносин між сторонами. Отримуючи кошти від третьої особи, Позивач не мав права не зарахувати їх в рахунок погашення заборгованості за Договором №420054709.

Також за період з 01 січня 2019 року по теперішній час до ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» не надходило інших заяв щодо наміру укласти договір про постачання електричної енергії за точками комерційного обліку: ЕІС-код 62Z768, ЕІС-код 62Z180, які по сьогоднішній день продовжують обліковуватись у Позивача, як постачальника електроенергії, та ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», як оператора системи розподілу, саме за споживачем ОСОБА_1 . На час звернення до суду першої інстанції, заборгованість за спожиту електричну енергію згідно Договору №420054709 становила 905 711,14 грн за період споживання квітень - грудень 2020 року. Зазначена сума залишається неоплаченою по теперішній час.

Зауважив, що законодавством покладена вся відповідальність за функціонування та використання майна лише на його власника, а тому посилання відповідача на необізнаність використання його майна третіми особами не заслуговує на увагу, адже відповідач міг передбачити можливість настання несприятливих наслідків для електропостачальників, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - Кротов Олександр Юрійович 06 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Апелянт вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження надання правової допомоги та її розміру.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційним скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» поданими представником - Кротовим Олександром Юрійовичем на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року та на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

04 березня 2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Довгун Ірина Володимирівна подала відзив, у якому заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законними та обґрунтованими.

Свої доводи обґрунтувала обставинами, на які посилалася у заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції.

Зауважила, що наявність права власності у відповідача на трансформаторну підстанцію не дає права стягувати з нього заборгованість за невчиненим договором. ОСОБА_1 не мав потреби, не замовляв та не споживав електроенергію, яка без його відома і без його дозволу проходила через його трансформаторну підстанцію і споживалася іншими особами.

Безпосередньо обставина існування договірних відносин між ПрАТ «Київобленерго» та Відповідачем на постачання електричної енергії до 01 січня 2019 року не є обставиною, яка підлягає доказуванню чи спростуванню при розгляді справи за позовом про стягнення заборгованості за договором №420054709 від 01 січня 2019 року, оскільки підставою стягнення заборгованості в спірних правовідносинах є саме договір №420054709 від 01 січня 2019 року, а не інші договори.

Обставини відсутності заяв від ОСОБА_1 щодо розірвання договорів на постачання електричної енергії до його трансформаційної підстанції лише підтверджують неукладеність Відповідачем договору на постачання електричної енергії до його трансформаційної підстанції.

ОСОБА_1. (ні особисто, ні в особі уповноваженого представника) не укладав договір №420054709, не акцептував пропозицію укласти його, в тому числі не здійснював жодного платежу за електроенергію.

При цьому, обов`язок утримувати трансформаторну підстанцію не дорівнює обов`язку оплачувати електроенергію, яку не замовляв і яку не споживав власник цієї трансформаторної підстанції.

Аргументи апелянта про передачу готових даних про обсяги розподіленої електричної енергії саме Оператором системи розподілу; про неможливість зміни апелянтом обсягу нарахування вартості послуг на власний розсуд; про обов`язковість та пріоритетність для апелянта при формуванні платіжних документів переданої Оператором системи розподілу інформації про обсяги розподіленої електричної енергії не мають ніякого сенсу в силу фактичних обставин цієї справи. До того ж, відсутність апеляційної скарги третьої особи - ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» свідчить про погодження з Рішенням суду Оператором систем розподілу.

У відзиві на апеляційну скаргу від 04 березня 2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Довгун Ірина Володимирівна заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги на додаткове рішення, вважаючи його законними та обґрунтованими.

11 березня 2025 року представник ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - Бабич М.М. подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримав доводи апелянта щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції від 22 жовтня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник апелянта ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - Кротов Олександр Юрійович доводи апеляційних скарг підтримав та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представниця ОСОБА_1 - адвокатка Довгун Ірина Володимирівна заперечила проти доводів апеляційних скарг з підстав, наведених у відзивах на апеляційні скарги.

У судовому засіданні представник ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - Бабич М.М. підтримав позицію представника апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних судових рішень.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 травня 2012 року ПАТ «АЕС Київобленерго» та ОСОБА_1 уклали договір про постачання електричної енергії №220054709, за змістом якого та додатків до цього договору постачання електроенергії здійснювалось за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення) та інший об`єкт нерухомого майна в с. Білогородка (будівництво офісного приміщення).

23 червня 2014 року ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 2 до договору про постачання електричної енергії №220054709, якою погодили обсяги та режими постачання електроенергії.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського РЕМ з заявою про зняття перевищення договірної величини в розмірі 43 386,65 грн.

14 червня 2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) постановою №429 засвідчило видачу ліцензії, зокрема, ТОВ «Київська обласна ЕК» на постачання електроенергії споживачу.

11 грудня 2018 року ТОВ «Київська обласна ЕК» отримала заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, підписану ОСОБА_1 . Початок надання послуги зазначений у заяві - з 01 січня 2019 року.

25 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Київобленерго» з заявою про запобігання оформленню його кредитором права власності на належний йому об`єкт нерухомого майна, електропостачання до якого здійснює позивач у цій справі, до закінчення судового розгляду спору щодо права власності на об`єкт нерухомості.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського РП з заявкою про встановлення договірної величини в межах дозволеної потужності.

03 липня 2019 року ТОВ «Київська обласна ЕК» отримало заяву ОСОБА_1 про оформлення додаткової угоди для здачі звітів у електронному вигляді.

03 липня 2019 року ТОВ «Київська обласна ЕК» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору про постачання електроенергії від 01 січня 2019 року №420054709, якою погодили ведення облікової звітності за споживання електроенергії та оплату за її постачання в електронному вигляді.

27 травня 2020 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 уклали договір про реструктуризацію заборгованості №, за умовами якого кредитор надав боржнику розстрочення оплати заборгованості на суму 559 399,30 грн, який боржник зобов`язався погашати відповідно до затвердженого графіку заборгованості.

15 червня 2020 року ОСОБА_1 направив до ТОВ «Київська обласна ЕК» заяву про зарахування помилково сплачених коштів за послугу з електропостачання на інший розрахунковий рахунок.

16 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Київська обласна ЕК» з заявою про відкликання заявки на відключення електроенергії.

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна ЕК» уклали договір про реструктуризацію заборгованості №, за умовами якого кредитор надав боржнику розстрочення оплати заборгованості на суму 716 083,27 грн, який боржник зобов`язався погашати відповідно до затвердженого графіку заборгованості.

21 серпня 2020 року Загальні збори ПрАТ «Київобленерго» прийняли рішення щодо зміни найменування на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про що 03 вересня 2020 року було проведено держану реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в ЄДРПОУ.

20 жовтня 2020 року ТОВ «Київська обласна ЕК» направило ОСОБА_1 лист-попередження про припинення електропостачання у разі непогашення заборгованості.

14 червня 2021 року у відповідь на адвокатський запит ТОВ «Київська обласна ЕК» надіслало лист, за змістом якого кредитор повідомив адвокату боржника про те, що ОСОБА_1 не звертався до постачальника електроенергії з запитом про отримання договору про приєднання до умов договору про постачання електроенергії, розробленого на основі комерційної пропозиції.

Відповідно до розрахунків ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за спожиту електричну енергію (активна енергія) у сумі 1 049 845,77 грн, з яких: заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 905 711,14 грн, пеня - 55 064,63 грн, 3% річних - 21 876,49 грн, інфляційні нарахування - 67 293,51 грн.

В межах цієї справи за клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої надано висновок від 01 лютого 2024 року №СЕ-19/111-23/65784-ПЧ.

Згідно з зазначеним висновком експерта: рукописний запис « ОСОБА_1 », який знаходиться в графі «(П.І.Б.)», розташована під друкованим текстом «Відміткою про згоду Споживача на обробку персональних даних» у Заявці-приєднання від 11 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг», виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 , який знаходиться в графі «(особистий підпис)», розташована під друкованим текстом «Відміткою про згоду Споживача на обробку персональних даних» у Заяві-приєднанні від 11 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг», виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою. Досліджуваний рукописний запис « ОСОБА_1 », який знаходиться в графі «(ПІБ)», яка розташована знизу праворуч у Заяві від 03 липня 2019 року директору ТОВ «Київська обласна ЕК» Сохатюк С. Л. від ФОП ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в графі (підпис) стовпчика «Споживач», який знаходиться праворуч на другій сторінці Додаткової угоди №1 до Договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг №420054709 від 01 січня 2019 року від 03 липня 2019 року виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в стовпчику «Реквізити сторін» на другій сторінці Договору № про реструктуризацію заборгованості від 17 грудня 2019 року, виконаний не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 у графі стовпчика «Боржник» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_1 » Графіка погашення заборгованості Додатка №1 до Договору № про реструктуризацію заборгованості від 17 грудня 2019 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою собою. Підпис внизу на другій сторінці документа праворуч під словами ФО ОСОБА_1 в нижній графі (підпис) у документі «Акт Звіряння розрахунків від 17 грудня 2019 року» є зображенням підпису, нанесеним за допомогою знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 у графі «боржник» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_1 » Договору № про реструктуризацію заборгованості від 27 травня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в графі стовпчика «Боржник» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_1 » Графіку заборгованості додаток №1 до Договору № про розстрочку виконання зобов`язань від 27 травня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис)» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_1 » Акта звіряння розрахунків від 27 травня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Досліджуваний підписі від імені ОСОБА_1 у графі «Боржник» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_1 » Договору № про реструктуризацію заборгованості від 19 серпня 20020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 у графі стовпчика «Боржник» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_5 » Графіка погашення заборгованості Додатку №1 до Договору № про реструктуризацію заборгованості від 19 серпня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис)» під друкованим текстом «ФО ОСОБА_1 » Акта звіряння розрахунків від 19 серпня 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що правовстановлюючі документи, на підставі яких на переконання позивача між ним та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільні правовідносини з постачання електроенергії та сплати її вартості відсутні. За таких умов суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження підстав виникнення у позивача права вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з огляду на відсутність волевиявлення відповідача на виникнення між сторонами цивільних правовідносин зі споживання електроенергії та оплати її вартості саме ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору не відповідають фактичним обставинам справи та не гуртуються на вимогах закону з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (стаття 714 ЦК України).

Відповідно до частин другої, четвертої, дев`ятої статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.

Згідно з частиною другою статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме:

суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії;

упродовж двох років з 01 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання;

фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до пункту 6 вказаної Постанови, до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. До укладення договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії відповідно до Правил відносини між власником мереж та/або ОСР/ОСП, та/або споживачем щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії регулюються договорами про постачання електричної енергії та договорами про технічне забезпечення електропостачання споживача між основним споживачем та субспоживачем. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ визначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу - це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Відповідно до пункту 3.1.1 ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Сторонами у цій справі не оспорюється, що до дня запровадження нового ринку електричної енергії, 01 січня 2019 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «АЕС Київобленерго» було укладено договір про постачання електричної енергії №220054709 від 23 травня 2012 року, за змістом якого постачання електроенергії здійснювалось за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення) та інший об`єкт нерухомого майна в с. Білогородка (будівництво офісного приміщення), які належать ОСОБА_1 .

Отже, з урахуванням положень п. 6 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, до дня укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії положення Договору №220054709 були чинним та мали виконуватися ОСОБА_1 , у зв`язку з чим посилання відповідача про те, що вказаний договір не має правового значення для спірних правовідносин, не відповідають законодавству.

Крім того, пункт 3.1.6 ПРРЕЕ встановлює, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 5) відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики; 6) відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі.

Відповідно до пункту 3.2.5 ПРРЕЕ укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору (пункт 4.8 ПРРЕЕ)).

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до пунктів 4.21, 4.29 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Датою отримання платіжного документа вважається, зокрема, дата отримання іншими засобами комунікації (електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо) чи в інший спосіб з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу та комерційною пропозицією та/або договором споживача на розподіл (передачу) електричної енергії (підпункт 5 пункту 4.14 ПРРЕЕ).

Пунктом 4.3 ПРРЕЕ визначено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до пункту 8.6.1 Кодексу комерційного обліку, зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Пунктами 8.6.7-8.6.7 Кодексу визначено, що зчитування показів (збір даних) з лічильників у непобутових та колективних побутових споживачів у разі відсутності можливості їх автоматизованого дистанційного зчитування провадиться споживачем щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим. При обладнанні вузлів обліку засобами дистанційної передачі даних інформація про покази лічильників за розрахунковий місяць формується відповідним ППКО через канали дистанційного зв`язку. Непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця.

Відповідно до пункту 9.1.2 Кодексу обсяг, формат та порядок обміну (передачі/отримання) даних комерційного обліку визначається регламентами та протоколами інформаційного обміну АКО, а також укладеними договорами між відповідними сторонами інформаційного обміну. Дані комерційного обліку електричної енергії надаються винятково стороні договору та в обсязі, визначеному його умовами.

Сторонами у цій справі не оспорено, що електроустановки ОСОБА_1 обладнані засобами дистанційної передачі даних інформації про покази лічильників.

Про споживання електричної енергії відповідачем свідчить інформація оператора системи розподілу, на якого, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії», покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Зокрема, відповідно до Довідки ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні мережі» від 27 листопада 2020 року, у період з січня 2019 по жовтень 2020 року споживачу ОСОБА_1 розподілялася електрична енергія.

Також факт постачання позивачем та споживання ОСОБА_1 активної електроенергії підтверджується Актами прийняття-передавання електричної енергії за грудень, листопад, жовтень, вересень, серпень, липень, червень, травень, квітень 2020 року.

При цьому, ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд залишив поза увагою положення абз. 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідно до яких приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) може вважатися не лише фактичне укладення такого договору, а й вчинення конклюдентних дій споживачем, таких як: оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/ або факт споживання електричної енергії.

Встановивши, що ОСОБА_1 не підписував ні Заявку-приєднання від 11 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг», ні Додаткову угоду №1 від 03 липня 2019 року до Договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг №420054709 від 01 січня 2019 року, місцевий суд не надав оцінки платіжним дорученням, долученим позивачем до позовної заяви щодо оплати спожитої електроенергії.

Так, платіжні доручення від 21 листопада 2019 року, від 23 січня 2020 року, від 24 січня 2020 року, від 24 січня 2020 року, від 24 лютого 2020 року, від 25 березня 2025 року, від 03 листопада 2020 року, від 04 листопада 2020 року, від 04 листопада 2020 року, від 10 листопада 2020 року, у графі призначення платежу містять інформацію щодо здійснення оплат від імені ОСОБА_1 на виконання договору №420054709.

Апеляційний суд зазначає, що не зважаючи на те, що на рахунках та актах приймання-передавання електричної енергії не має відмітки про їх отримання відповідачем, факт сплати заборгованості від імені ОСОБА_1 свідчить про прийняття відповідачем пропозиції позивача укласти з ним договір про постачання електроенергії.

Крім того, відповідачем не доведено факту повернення ним актів приймання-передачі електричної енергії із зауваженнями позивачу щодо обсягу, ціни вказаної у таких актах, або ж відмови від отримання електроенергії наданої позивачем. Також матеріали справи не містять доказів про визнання транзакції щодо оплати третіми особами від імені відповідача за спожиту електроенергію протягом 2019-2020 pp. у розмірі 858 662,40 грн. не дійсними і як пояснила представниця відповідача на запитання апеляційного суду, останній жодних дій з цього приводу не вчиняв.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») наголошено, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». …Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

На переконання колегії суддів, наявні в матеріалах справи докази, у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать, що пропри непідписання ОСОБА_1 заявки-приєднання від 11 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідач фактично споживаючи та оплачуючи надану позивачем електричну енергію, прийняв пропозицію останнього на укладення Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Доказів зворотнього суду надано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За інформацією позивача у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язку зі сплати спожитої за період з квітня по грудень 2020 року електроенергії, у відповідача обліковується заборгованість у розмірі 905 711,14 грн.

Розмір вказаної заборгованості відповідачем не спростовано, не надано доказів її сплати у спірний період у розмірі більшому ніж за даними квитанцій наданих позивачем, а тому апеляційний суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 55 064,63 грн пені.

Пунктом 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до пункту 5.11 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Відповідно до комерційної пропозиції «Універсал», розмір пені визначається відповідно до подвійної облікової ставки НБУ. Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Відповідно до детальної інформації нарахування пені, за період з 01 січня 2019 року по 25 травня 2021 року ОСОБА_1 нараховано 101 031,32 грн пені, з яких сплачено 45 966,69 грн.

Розрахунок пені позивачем здійснено відповідно до погоджених між сторонами умов Договору, а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимоги щодо стягнення 67 293,51 грн інфляційних втрат та 21 876,49 грн трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до детальної інформації нарахування 3% річних, за період з 01 січня 2019 року по 25 травня 2021 року ОСОБА_1 нараховано 26 072,17 грн 3% річних, з яких сплачено 4 195,68 грн.

Відповідно до детальної інформації нарахування інфляційних відсотків, за період з 01 січня 2019 року по 25 травня 2021 року ОСОБА_1 нараховано 76 454,67 грн інфляційних втрат, з яких сплачено 9 161,16 грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснено відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, а тому позовні вимоги у цій частині також є обґрунтованими.

Отже, за результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов ТОВ «Київська обласна електропостачальна компанія» підлягає задоволенню, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 12 344,59 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 18 516,89 грн, а всього 30 861,48 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тож оскільки за результатами перегляду рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року колегія суддів дійшла висновку про необхідність його скасування, то й додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року також слід скасувати.

У зв`язку з цим апеляційна скарга ТОВ «Київська обласна електропостачальна компанія» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» подану представником - Кротовим Олександром Юрійовичем на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (, місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 97-Б) заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 905 711,14 грн, пеню у розмірі 55 064,63 грн, 3% річних у розмірі 21 876,49 грн, інфляційні нарахування у розмірі 67 293,51 грн, а всього 1 049 945 (один мільйон сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень) 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (, місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 97-Б) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 12 344,59 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18 516,89 грн, а всього 30 861 (тридцять тисяч вісімсот шістдесят одна тисяча гривень) 48 коп.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» подану представником - Кротовим Олександром Юрійовичем на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року - задовольнити.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова