Справа № 462/1568/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Кирилюка А. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

Короткий виклад обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 , 04.03.2025 року (вх. № 4997) звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.09.2020 року по справі № 462/1800/20, та стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.09.2020 року у справі № 462/1800/20 було ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн. 00 коп., але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19.03.2021 року вище зазначене рішення залишено без змін.

Позивач зазначає, що з моменту ухвалення рішення пройшло більше 4 років, за цей час значно змінився рівень життя, підвищилися ціни, змінилися життєві обставини. ОСОБА_1 вказує, що вона працює та заробляє кошти, однак їх не достатньо для забезпечення усіх потреб дитини. ОСОБА_2 має можливість брати участь в утриманні доньки. Наскільки позивачці відомо, ОСОБА_2 є фізично здоровим та працездатним, має можливість брати участь в матеріальному забезпеченні доньки та взмозі виплачувати аліменти у більшому розмірі. За таких обставин позивач бажає скористатися своїм правом на зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини тому просить суд свої позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 42).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 44-45).

Позиція сторін по справі.

26.03.2025 року (вх. № 6564) від ОСОБА_2 до Залізничного районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволені позову, визначити розмір сплати аліментів позивачу на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та покласти судові витрати на позивача.

Відповідач зазначив, що окрім доньки ОСОБА_3 , у нього є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від попереднього шлюбу, якого він теж повинен забезпечувати. Наголошує, що станом на 2020 рік 2 000 грн. 00 коп. це практично повний розмір прожиткового мінімуму який держава Україна визначила для достойного і достатнього забезпечення дитини відповідного віку, тобто він практично самостійно забезпечував доньку і ще окрім сплати аліментів купляв дитині подарунки, продукти харчування, торти на дні народження тощо, бо позивачка зловживає спиртними напоями і у неї з її слів постійно не вистачає коштів на життя. Станом на 2025 рік прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн. 00 коп., тобто 2 000 грн. 00 коп. це набагато більше ніж половина прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Окрім цього відповідач, зазначив, що у нього народилася третя дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у нього погіршився матеріальний стан, не має постійної роботи, у нього на утриманні знаходяться ще 2 дітей та дружина, працює на вулканізації для вантажних автомобілів, через, що зіпсував здоров`я, а саме пошкодив спину і змушений періодично вживати обезболюючі препарати через біль у спині, через яке інколи навіть не може встати з ліжка без сторонньої допомоги і обезболюючих препаратів.

Також відповідач зазначив, що в Україні освіта для дітей в закладах середньої освіти безкоштовна і гарантована державою згідно ст. 53 конституції України. Тому твердження позивача про відвідування дитиною і сплату позивачем за послуги приватної школи нічим не обгрунтоване і не доведено позивачем необхідності платити саме за приватну школу, а якщо позивач віддала дитину до приватної школи то це виключно ініціатива позивача, а не потреба дитини чи вимога законодавства.

Так відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення 1/4 частини всіх його доходів не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань.

Зазначає, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про його матеріальне становища та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Враховуючи вищенаведене, не відмовляється від утримання неповнолітньої дитини, та може сплачувати аліменти у розмірі 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже у позивача є такий самий обов`язок забезпечувати спільну дитину як і у нього.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьком зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , актовий запис № 1234 (а.с. 15).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.09.2020 року у справі № 462/1800/20 було ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн. 00 коп., але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону (а.с. 16-17).

Постановою Львівського апеляційного суду постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.09.2020 року залишити без змін (а.с. 18-21).

З копії довідки виданої ТОВ «Заклад загальної середньої освіти «Мейнстрім» №01-30/18 від 07.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 1 класі на денній формі навчання (а.с. 34)

З копії розрахунку заборгованості від 11.03.2025 року №В 12-22039 по ВП №63193047 встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 64-66).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2025 року у справі № 462/2632/22 було ухвалено визначити місце проживання малолітньо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із батьком ОСОБА_2 (а.с. 67-68).

Копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , батьком зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_6 , актовий запис № 4172 (а.с. 73).

Копією Повної виписки свідоцтва про народження від 18.06.2024 року стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_7 , батьком зазначено ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_9 (а.с. 78-79).

Окрім цього, судом досліджено копія витягу з реєстру територіальної громади № 2025/001404945 від 30.01.2025 року, копія витягу з реєстру територіальної громади № 2025/001404901 від 30.01.2025 року, постанову Львівського апеляційного суду від 24.04.2023 року у цивільній справі №462/421/22, постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2020 року, фотоматеріали, довідку №6137/КВ/19-1533/Н про реєстрацію особи громадянином України та інші наявні документи у матеріалах справи.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20) від 03.02.2021 року.

За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.

Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі.

Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 753/20347/20 (провадження № 61-5707св22) від 17.05.2023 року.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Отже вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові № 554/3355/20 від 09.09.2021 року.

При цьому слід приймати до уваги, що вичерпного і чіткого переліку документів, що свідчать про зміну матеріального стану особи, закон не містить, але такими доказами можуть бути, наприклад, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а також інформація (витяг, довідка) про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, які містять, зокрема, дані щодо суми всіх доходів фізичної особи за відповідний період (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 758/8284/21 (провадження № 61-8514св22) від 14.06.2023 року).

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18)від 19.02.2020 року.

Разом з тим, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 712/6313/21 (провадження № 61-3728 св 22) від 22.08.2022 року).

Суд наголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а розмір аліментів, який наразі сплачується відповідачем у сумі 2 000 грн. 00 коп. щомісяця є очевидно недостатнім для утримання доньки сторін, яка проживає разом із матір`ю позивачем.

При цьому, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах № 759/10277/18 від 11.03.2020 року та № 643/11949/19 від 16.06.2021 року, які зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Суд не може залишити поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою.

Такий висновок зроблений у постановах Верховного Суду № 664/252/19-ц від 05.02.2020 року, № 173/2312/18 від 09.11.2022 року.

Як вказано у постанові Верховного Суду № 149/2510/21 (провадження № 61-7010св22) від 23.11.2022 року, зміна матеріального стану позивача, яка не працює є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів.

Зазначене у сукупності, на думку суду, свідчить про наявність достатніх правових підстав для зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх присудження.

Також суд, вважає необхідним, зазначити, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження обставин викладених у відзиві, а саме відсутності можливості платити аліменти в іншому розмірі, відповідачем не долучено доказів на підтвердження витрат пов`язаних з утриманням двох інших дітей, доказів наявності зареєстрованого шлюбу та доказів додаткових витрат пов`язаних з утриманням дружини, відповідачем також не було надано доказів на підтвердження його скрутного майнового стану та доказів, які б вказували, що у нього є проблеми зі здоров`ям.

Так, суд у першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини та необхідності створення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини, суд враховує положення ст. 182 СК України, та положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» де встановлено з 01.01.2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн. 00 коп., на одну особу у розрахунку на місяць, майновий стан позивача, яка веде догляд за дитиною, вік дитини.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі позивач не надала.

Однак, матеріали справи не містять і належних доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Висновки суду.

Відповідно до п. 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

За таких обставин, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та у постанові Верховного Суду № 621/307/17 (провадження № 61-31400св18) від 16.08.2018 року, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова № 462/1800/20 від 07.09.2020 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (одна четверта) частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Текст судового рішення складено 05.05.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: