ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

м. Київ

справа № 573/1908/23

провадження № 61-15549св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року, прийняту у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Філонової Ю. О., Рунова В. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» (далі - АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія»), в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії посадових осіб АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» зі встановлення трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років з приводу прийняття рішень (протоколів Комісії з установлення трудового стажу працівників філії «Вокзальна компанія» AT «Укрзалізниця») від 26 жовтня 2022 року № 23-2022 та від 27 квітня 2023 року № 04-2023, відповідно до якого їй не зараховано до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, наступні періоди роботи: з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження» та скасувати вищевказані протоколи Комісії;

- зобов`язати АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» визначити безперервний стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років за періоди роботи з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження», враховуючи наказ начальника Вокзалу станції Суми від 29 грудня 2011 року № 47 «Про встановлення безперервного стажу роботи»;

- зобов`язати АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» провести перерахунок та виплату надбавки за вислугу років із розрахунку 40 % від посадового окладу з урахуванням раніше нарахованих надбавок, починаючи з 09 вересня 2022 року до дня постановлення рішення на підставі відновлення безперервного стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, за період з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження», враховуючи наказ начальника Вокзалу станції Суми від 29 грудня 2011 року № 47 «Про встановлення безперервного стажу роботи».

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що їй не зараховано до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, наступні періоди: з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження». У зв`язку з цим, з 09 вересня 2022 року їй безпідставно зменшено надбавку за вислугу років до 25 %. Уважала, що відповідач має виплачувати їй надбавку за вислугу років у розмірі 40 % від посадового окладу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 05 січня 2024 року, ухваленим у складі судді Свиргуненко Ю. М., позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» про визнання неправомірними дій посадових осіб з встановлення трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років, зобов`язання визначити безперервний стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років та провести перерахунок надбавки за вислугу років задоволено.

Визнано неправомірними дії посадових осіб АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» з встановлення трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років щодо прийняття рішень (протоколів Комісії з установлення трудового стажу працівників Філії «Вокзальна компанія» AT «Українська залізниця») від 26 жовтня 2022 року № 23-2022 та від 27 квітня 2023 року № 04-2023, відповідно до яких ОСОБА_1 не зараховано до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті, який дає право на отримання надбавки за вислугу років наступні періоди роботи: з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження» та скасовано їх.

Зобов`язано АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» визначити безперервний стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років ОСОБА_1 за періоди роботи з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження», враховуючи наказ начальника вокзалу станції Суми від 29 грудня 2011 року № 47 «Про встановлення безперервного стажу роботи».

Зобов`язано АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» провести перерахунок надбавки за вислугу років із рахунку 40 % від посадового окладу ОСОБА_1 з урахуванням раніше нарахованих надбавок, починаючи з 09 вересня 2022 року до дня постановлення рішення та виплатити цю надбавку на підставі відновлення безперервного стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, за періоди роботи з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Білопільської ділянки вагонного депо станції Основа; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку в Сумській обласній партії «Відродження», враховуючи наказ начальника вокзалу станції Суми від 29 грудня 2011 року №47 «Про встановлення безперервного стажу роботи».

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 220,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що відповідач неправильно обрахував позивачу безперервний стаж роботи, який дає прав на отримання надбавки за вислугу років. Відповідач не надав доказів на підтвердження правомірності перегляду стажу роботи позивача, який дає право на вислугу років у жовтні 2022 року, оскільки ОСОБА_1 відповідної заяви про встановлення стажу не подавала, відповідач відповідного розпорядження не видавав.

Встановивши, що відповідач є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, суд спростував доводи відповідача про правомірність перегляду рішення Комісії з встановлення трудового стажу роботи на виплату винагороди за вислугу років працівникам Вокзалу станції Суми Південної залізниці від 29 грудня 2011 року Комісією з установлення трудового стажу працівників Філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» задоволено.

Скасовано рішення Білопільського районного суду Сумської області від 05 січня 2024 року та прийнято постанову.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» про визнання неправомірними дій посадових осіб зі встановлення трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років, зобов`язання визначити безперервний стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років та провести перерахунок і виплату надбавки за вислугу років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Вокзальна компанія» судовий збір за апеляційний перегляд справи у розмірі 4 831,20 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції встановив, що стаж роботи позивача, що дає право на отримання надбавки за вислугу років, переривався. При цьому суд апеляційної інстанції спростував висновок суду першої інстанції про те, що з 24 квітня 2007 року, тобто до досягнення дитиною шестирічного віку, ОСОБА_1 повернулася на роботу в галузь залізничного транспорту, а тому мала стаж роботи, що давало їй право на отримання надбавки за вислугу років згідно з пунктом 4.9 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, затвердженого наказом від 28 грудня 2001 року № 743-Ц зі змінами та доповненнями (далі - Положення).

Суд установив, що документів про перебування у декретній відпустці, відпустці по догляду за дитиною до 6 років (наказів підприємства, де позивач працювала, довідок, тощо), лікарняних з вагітності та пологам позивач не надала, а трудова книжка таких відомостей не містить.

Оскільки позивач не повернулась до роботи на підприємства залізничного транспорту після її звільнення 27 червня 2005 року з Сумської обласної організації партії «Відродження», а з 27 червня 2005 року до 24 квітня 2007 року працювала на підприємствах, не пов`язаних із залізничним транспортом, з огляду на переривання безперервного стажу роботи, рішення Комісії Філії про неврахування періоду роботи у Рефрижераторному вагонному депо станція Білопілля Південної залізниці з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року, у вагонному депо Основа Південної залізниці з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року та у Сумській обласній організації партії «Відродження» з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, є правомірним, а висновок суду першої інстанції про безперервність стажу роботи позивача і необхідність зарахування до безперервного стажу роботи вищезазначених періодів роботи є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, ґрунтується на неправильному тлумаченні вимог Положення.

Відповідно до вимог пункту 18 Положення, склад кожної комісії затверджений керівниками тих структурних підрозділів, на яких вони були створені та які несуть контроль за дотриманням комісіями вимог Положення. Натомість Положення не передбачає врахування комісіями підприємств та структурних підрозділів рішень комісій інших підприємств та структурних підрозділів, та ці рішення не можуть бути підставою для встановлення безперервного стажу роботи для визначення розміру надбавки за вислугу років для інших комісій, оскільки виключно з відомостей трудової книжки та належно оформленими довідками, підписаними керівником підприємства (структурного підрозділу) може бути встановлений безперервний трудовий стаж.

Суд першої інстанції зобов`язав відповідача переглянути безперервний стаж роботи та врахувати рішення комісії іншого підприємства, не пославшись на норми чинного законодавства, які зобов`язують Комісію Філії враховувати рішення комісії іншого підприємства. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання визначити безперервний стаж роботи, провести позивачу перерахунок і виплату надбавки за вислугу років із рахунку 40 % від посадового окладу.

Короткий зміст касаційної скарги

29 жовтня 2024 року ухвалою Верховного Суду від касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року повернуто заявнику.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 вдруге подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

26 листопада 2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Білопільського районного суду Сумської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У грудні 2024 року матеріали справи надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме пунктів 1, 2, 11, 18, 24, 4.9, 4.12, 21, 23 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, затвердженого наказом від 28 грудня 2001 року № 743-Ц зі змінами та доповненням.

Неправильно застосовано положення частин першої, другої статті 21, статті 22 Закону України «Про оплату праці».

Суд не урахував пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Вказує, що передбачена їй надбавка, яка дає право на виплату винагороди за вислугу років, є складовою заробітної плати. Уважає, що таким рішенням відповідача змінено істотні умови оплати праці, однак про такі зміни її повідомлено після їх запровадження, що є порушенням вимог статей 32, 103 КЗпП України.

Стверджує, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що наказ начальника Вокзалу станції Суми Південної залізниці від 29 грудня 2011 року № 47, яким їй встановлено безперервний стаж роботи, є нечинним для ПАТ «Українська залізниця», АТ «Українська залізниця», суперечать пункту 6 Положення, яким передбачено, що при переведенні працівника із одного підприємства на інше (галузь залізничного транспорту), стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, не переривається.

Суд апеляційної інстанції помилково уважав, що поновлення її безперервного стажу відбулося на підставі пункту 4.9 Положення, та вимагав надати докази перебування у відпустці по догляду за дитиною до 6 років. Натомість фактично безперервний стаж їй встановлено на підставі пункту 4.12 Положення.

Суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 12, 81 ЦПК України, оскільки в основу судового рішення поклав доводи відповідача, знехтувавши зібраними доказами позивача.

Суд апеляційної інстанції поновив відповідачу строк на апеляційне оскарження з порушенням вимог статей 354, 358 ЦПК України. Уважає неповажною причиною пропуску строку на апеляційне провадження відпустку представника відповідача - адвоката Гудкової Т. А., оскільки інтереси відповідача вона представляла на підставі договору від 19 грудня 2023 року як адвокат, а не як юрисконсульт АТ «Укрзалізниця».

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2024 року представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат Гудкова Т. А. подала до Верховного Суду відзив, у якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судові рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 серпня 1994 року ОСОБА_1 прийнято за переведенням з редакції газети «Радянська правда» на посаду головного бухгалтера Рефрижераторного вагонного депо станції Білопілля ПЗ.

Наказом від 16 липня 1996 року № 756 ОСОБА_1 звільнена з посади у зв`язку з ліквідацією підприємства, за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

22 жовтня 1996 року ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера І категорії Вагонного депо.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

На підставі наказу від 02 листопада 2004 року № 357/ос ОСОБА_2 звільнена у зв`язку з переведенням в апарат секретаріату Сумської обласної організації партії «Відродження» за домовленістю між керівниками, частина п`ята статті 36 КЗпП України.

На підставі розпорядження від 03 листопада 2004 року № 218 ОСОБА_1 прийнята на посаду спеціаліста з обліку за переведенням з Вагонного депо за погодженням керівників.

27 червня 2005 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади за згодою сторін, за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, згідно з розпорядженням від 27 червня 2005 року № 2/44.

У період з 13 липня 2005 року до 24 жовтня 2005 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Білопільському районному центрі зайнятості Сумської області та отримувала допомогу по безробіттю.

01 червня 2006 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Управління праці та соціального захисту населення Білопільської райдержадміністрації на конкурсній основі. 01 листопада 2006 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

На підставі наказу від 12 лютого 2007 року № 11-к з 13 лютого 2007 року ОСОБА_1 прийнята на посаду заступника головного бухгалтера Відкритого акціонерного товариства «Ворожбянський машзавод».

Наказом від 12 березня 2007 року № 18-к звільнена за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України.

24 квітня 2007 року прийнята на посаду бухгалтера II категорії Сумської вагонної дільниці Південної залізниці. 11 вересня 2008 року їй присвоєна І категорія бухгалтера.

З 24 квітня 2007 року, тобто до досягнення дитиною шестирічного віку, ОСОБА_1 повернулася на роботу в галузь залізничного транспорту, в якій безперервно працює до цього часу на різних посадах.

Наказом від 13 листопада 2009 року №1026/ос ОСОБА_1 звільнена із займаної посади у зв`язку з переводом до Вокзалу станції Суми Південної залізниці за домовленостями між керівниками, на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України.

16 листопада 2009 року ОСОБА_1 прийнята за переведенням із Сумської вагонної дільниці Південної залізниці на посаду головного бухгалтера Вокзалу станції Суми Південної залізниці.

Згідно з протоколом Комісії зі встановлення трудового стажу роботи на виплату винагороди за вислугу років працівникам Вокзалу станції Суми Південної залізниці від 29 грудня 2011 року, до безперервного стажу роботи ОСОБА_1 включені наступні періоди роботи: з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року на посаді головного бухгалтера Рефрежераторного вагонного депо станції Білопілля Південної залізниці; з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року на посаді бухгалтера І категорії Вагонного депо Основа Південної залізниці; з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року на посаді спеціаліста з обліку Сумської обласної організації партії «Відродження»; з 24 квітня 2007 року до 10 серпня 2008 року та з 11 серпня 2008 року до 13 листопада 2009 року на посаді бухгалтера відповідно ІІ та І категорії Сумської вагонної дільниці Південної залізниці, а також з 16 листопада 2009 року на посаді головного бухгалтера Вокзалу станції Суми Південної залізниці.

На підставі цього протоколу Комісії, станом на 01 січня 2012 року безперервний трудовий стаж ОСОБА_1 , який дає право на отримання винагороди за вислугу років, складав 15 років 3 місяці 13 днів.

Вказаний протокол Комісії зі встановлення трудового стажу роботи затверджений наказом начальника Вокзалу станції Суми від 29 грудня 2011 року №47 «Про встановлення безперервного стажу роботи».

З 01 червня 2012 року Вокзал станції Суми Південної залізниці перейменовано у Відокремлений підрозділ «Вокзал станції Суми» Державного підприємства «Південна залізниця» на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 10 квітня 2012 року № 212, наказу начальника ДП «Південна залізниця» від 26 квітня 2012 року №145/Н та наказу начальника Вокзалу станції Суми Південної залізниці від 01 серпня 2012 року №165.

На підставі Закону України від 23 лютого 2012 року № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200, рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21 жовтня 2015 року протокол № 1 та від 16 листопада 2015 року протокол № 5, Державне підприємство «Південна залізниця» реорганізовано шляхом злиття у Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та утворено Регіональну філію «Південна залізниця».

Згідно з наказом в.о. начальника Регіональної філії «Південна залізниця» від 01 грудня 2015 року № 2-Н Відокремлений підрозділ «Вокзал станції Суми» Державного підприємства «Південна залізниця» реорганізовано у Виробничий підрозділ «Вокзал станції Суми» Регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до наказу Філії «Пасажирська компанія» від 30 червня 2017 року № 041 з 01 липня 2017 року Виробничий підрозділ «Вокзал станції Суми» Регіональної філії «Південна залізниця» вилучено зі складу Регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця та приєднано до Філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 та наказу AT «Укрзалізниця» від 27 грудня 2018 року № 792 Виробничий підрозділ «Вокзал станції Суми» Філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано на Виробничий підрозділ «Вокзал станції Суми» Філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

З 01 серпня 2020 року Виробничий підрозділ «Вокзал станції Суми» вилучено зі складу Філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та приєднано до Філії «Вокзальна компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до наказу начальника Виробничого підрозділу «Вокзал станції Суми» Філії «Вокзальна компанія» від 05 січня 2021 року № 07 «Про виплати щомісячної надбавки за вислугу років у 2021 році» та списку працівників Виробничого підрозділу «Вокзал станції Суми» Філії «Вокзальна компанія» на нарахування відсотку за вислугу років станом на 01 січня 2021 року, безперервний стаж роботи ОСОБА_1 на залізниці становив 24 років 3 місяці 27 днів та виплачувалась надбавка у розмірі 30 % від посадового окладу, а з 04 вересня 2021 року встановлено розмір надбавки 40 % від посадового окладу.

Наказом начальника Виробничого підрозділу «Вокзал станції Суми» Філії «Вокзальна компанія» від 31 грудня 2021 року № 310 створено комісію з питань установлення трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років у Виробничому підрозділі «Вокзалу станції Суми» Філії «Вокзальна компанія», до складу якої, зокрема, включено головного бухгалтера ОСОБА_1 .

Згідно з наказом начальника Виробничого підрозділу «Вокзал станції Суми» від 31 грудня 2021 року № 311 «Про виплати щомісячної надбавки за вислугу років у 2022 році» та Списком працівників Виробничого підрозділу «Вокзал станції Суми» Філії «Вокзальна компанія», станом на 01 січня 2022 року безперервний стаж роботи ОСОБА_1 на залізниці становив 25 років 3 місяці 27 днів та виплачувалась надбавка за вислугу років у розмірі 40 % від посадового окладу.

На підставі наказу від 05 вересня 2022 року № 37/ОС ОСОБА_1 з 08 вересня 2022 року звільнена з посади головного бухгалтера Вокзалу станції Суми Південної залізниці у зв`язку з переведенням до управління Філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» (далі - Філія) за домовленістю керівників, за пунктом 5 статті 36 КЗпП.

Відповідно до наказу від 08 вересня 2022 року № 234/ос ОСОБА_1 з 09 вересня 2022 року прийнята за переведенням на посаду начальника обліково-розрахункового сектору № 11 (вокзал станції Суми) бухгалтерії Філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця».

Із протоколу комісії з установлення трудового стажу працівників Філії від 26 жовтня 2022 року № 23-2022 встановлено, що до безперервного стажу роботи ОСОБА_1 на залізничному транспорті, який дає право на отримання надбавки за вислугу зараховано наступні періоди роботи: 1) 2 роки 06 місяців 20 днів з 24 квітня 2007 року до 13 листопада 2009 року на посаді бухгалтера І та ІІ категорії Сумської вагонної дільниці Південної залізниці; 2) 12 років 09 місяців 23 дні з 16 листопада 2009 року до 08 вересня 2022 року на посаді головного бухгалтера Вокзалу станції Суми Південної залізниці з подальшою реорганізацією підприємства; 3) 01 місяць 18 днів з 09 вересня до 26 жовтня 2022 року на посаді начальника сектору обліково-розрахункового сектору № 11 (Вокзалу станції Суми) бухгалтерії Філії «Вокзальна компанія» AT «Укрзалізниця», а всього 15 років 16 місяців 01 день та визначено надбавку за вислугу років у розмірі 25 %.

Відповідно до Протоколу комісії з установлення трудового стажу працівників Філії від 27 квітня 2023 року № 04-2023 ОСОБА_1 не зараховано до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті, який дає право на отримання надбавки за вислугу років періоди роботи у Рефрижераторному вагонному депо ст. Білопілля Південної залізниці з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року; вагонному депо Основа Південної залізниці з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року та у Сумській обласній організації партії «Відродження» з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року. Розмір надбавки за вислугу років залишено без змін - 25 %.

Згідно з розрахунками заробітної плати за період з січня до вересня 2022 року включно ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за вислугу років у розмірі 40 % від посадового окладу, а з листопада 2022 року до жовтень 2023 року розмір надбавки зменшено до 25 % від посадового окладу.

Листом від 21 червня 2023 року, адресованим директору Філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця», позивач повідомила про безпідставне зменшення надбавки за вислугу років до 25 %, просила винести нове рішення, яким повернути надбавку у розмірі 40 % від посадового окладу та провести донарахування винагороди за вислугу років за період з вересня 2022 року.

У відповідь на вказану заяву, листом від 26 липня 2023 року № ВК-07/639 ОСОБА_1 роз`яснено, що причиною неврахування до стажу роботи, який дає право на отримання винагороди за вислугу років періодів роботи у Рефрижераторному вагонному депо станції Білопілля Південної залізниці з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року, у вагонному депо Основа Південної залізниці з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року та у Сумській обласній організації партії «Відродження» з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року є та обставина, що після звільнення з Сумської обласної організації партії «Відродження» до 24 квітня 2007 року вона працювала в різних галузях, не пов`язаних із залізничним транспортом, а інформація про перебування у відпустці по догляду за дитиною в трудовій книжці серії НОМЕР_2 відсутня.

Роз`яснено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо зарахування до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті Комісія Філії 27 квітня 2023 року прийняла рішення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та прийняття апеляційним судом постанови без урахування висновків Верховного Суду України (пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною сьомою статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, а відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Порядок нарахування і виплати надбавки за вислугу років працівникам AT «Укрзалізниця» регулюється Положенням про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, затвердженого 28 грудня 2001 року наказом №743-Ц зі змінами та доповненнями.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення надбавка за вислугу років встановлюється в залежності від безперервного стажу роботи в підприємствах, організаціях та структурних підрозділах залізничного транспорту. У стаж роботи, що дає право на отримання надбавки за вислугу років, включається час безперервної роботи в цьому підприємстві, організації, відособленому структурному підрозділі.

Безперервний стаж роботи для виплати надбавки за вислугу років визначається комісіями з установлення трудового стажу. Склад комісії затверджується керівником підприємства, за погодженням з профспілковим комітетом, із числа керівних працівників підприємства (структурного підрозділу), працівників з кадрів, організації і нормування праці, юрисконсульта і представника комітету профспілки (пункт 18 Положення).

Відповідно до пунктів 21, 22 Положення рішення комісії по встановленню стажу роботи заноситься до протоколу. Виписки із протоколу про рішення комісії у двох екземплярах, належно оформлених і скріплених печаткою підприємства, видаються: один екземпляр бухгалтерії для нарахування надбавки за вислугу років, другий - відділу кадрів (інспектору з кадрів). На підставі рішення комісії готується наказ щодо встановлення розміру надбавки за вислугу років працівників підприємства (структурного підрозділу). Оформлення протоколів з встановлення трудового стажу, видача виписок рішень комісій, підготовка матеріалів до розгляду скарг на рішення комісії і зберігання всієї документації здійснюється особами, яким доручено ведення і зберігання трудових книжок.

Скарги на рішення комісій підприємств (структурних підрозділів) розглядаються комісією з встановлення стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, при вищестоящих організаціях, на які покладаються обов`язки з контролю за діяльністю місцевих комісій, а також встановлення стажу роботи, у визначенні якого виникли труднощі. Рішення комісії при вищестоящій організації є остаточним (пункт 23 Положення).

Згідно з пунктом 24 Положення в окремих випадках комісія підприємства (відособленого структурного підрозділу) може, за погодженням з комісією вищого органу, приймати рішення щодо збереження безперервного стажу роботи для виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємства при їх переведенні з одного підприємства на інше і, в першу чергу, кадровим залізничникам, тимчасово, в силу виробничої необхідності або з інших поважних причин, переведених на підприємства залізничного транспорту на роботи, які не дають права на отримання надбавки за вислугу років. Зазначеним порядком за рішенням комісії до стажу роботи на залізничному транспорті також може бути зараховано період роботи в організаціях чи партіях працівникам, які за переведенням перейшли працювати в зазначені організації і повернулись за переведенням на підприємства залізничного транспорту. У випадках звільнення за власним бажанням, крім причин визначених за текстом (розділи 3 і 4), стаж роботи для виплати надбавки за вислугу років не відновлюється.

Із аналізу нормативного акта локальної дії вбачається, що Положенням врегульовано порядок встановлення надбавки за вислугу років працівникам підприємств залізничного транспорту, залізниць, відособлених структурних підрозділів, підприємств та організацій. Цим Положеннямвизначено, в окремих випадках, що комісія підприємства (відособленого структурного підрозділу) може, за погодженням з комісією вищестоящого органу, приймати рішення щодо збереження безперервного стажу роботи для виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємства при їх переведенні з одного підприємства на інше за сукупністю двох складових: перехід з підприємства залізничного транспорту за переведенням до організацій чи партій та повернення з організацій чи партій за переведенням на підприємства залізничного транспорту. При цьому, навіть при наявності зазначених підстав, зарахування періоду роботи в організаціях чи партіях, не пов`язаних із залізничним транспортом, є правом, а не обов`язком комісії, якою встановлюється трудовий стаж працівників.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач у 2011 році працювала у виробничому підрозділі Вокзал станції Суми Державного підприємства «Південна залізниці», у 2021 році - у виробничому підрозділі Вокзал станції Суми філії «Вокзальна компанія» AT «Українська залізниця», з вересня 2022 року - у філії «Вокзальна компанія» AT «Українська залізниця», тобто в різних підприємствах та структурних підрозділах залізничного транспорту, а у період з 27 червня 2005 року до 24 квітня 2007 року працювала у підприємствах, не пов`язаних із залізничним транспортом.

Надаючи оцінку зібраним доказам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Комісії Філії від 26 жовтня 2022 року, яким встановлено стаж на виплату винагороди за вислугу років новоприйнятому працівнику - ОСОБА_1 на підставі відомостей, наведених у трудовій книжці та документів, якими підтверджено ці відомості, прийнято з у відповідності до вимог пунктів 18 - 22 Положення.

Оскільки Положенням не передбачено врахування рішень комісій інших підприємств з установлення трудового стажу, приймаючи 26 жовтня 2022 року рішення про встановлення ОСОБА_1 трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років, Комісія Філії не мала приймати до уваги рішення комісій іншого підприємства - виробничого підрозділу Вокзал станції Суми Державного підприємства «Південна залізниця», яким період роботи ОСОБА_1 у Рефрижераторному вагонному депо станція Білопілля Південної залізниці з 10 серпня 1994 року до 16 липня 1996 року, у вагонному депо Основа Південної залізниці з 22 жовтня 1996 року до 02 листопада 2004 року та у Сумській обласній організації партії «Відродження» з 03 листопада 2004 року до 27 червня 2005 року, зараховано до безперервного стажу роботи на залізничному транспорті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що отримання заяви новоприйнятого працівника для визначення безперервного стажу Положенням не передбачено.

Не погоджуючись із рішеннями Комісії Філії від 26 жовтня 2022 року та від 27 квітня 2023 року (прийняте повторно, за зверненням ОСОБА_1 ), позивач указувала, що комісія мала врахувати на підставі пункту 4.12 Положення, що з 01 жовтня 2002 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Однак такі доводи касаційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач не підтвердила своє право на зарахування до безперервного стажу роботи згідно з пунктом 4.9 Положення, а зарахування періоду роботи в організаціях чи партіях, не пов`язаних із залізничним транспортом, відповідно до пункту 4.12 цього Положення, є правом, а не обов`язком комісії, якою встановлюється трудовий стаж зокрема новоприйнятого працівника.

Інші доводи касаційної скарги

Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з наказом від 08 вересня 2022 року № 234/ос, ОСОБА_1 прийнята на роботу до апарату управління Філії з посадовим окладом відповідно до штатного розпису Філії. Отже, встановлення окладу, премій, надбавок, доплат, тощо на новому місті роботи встановлюється новим роботодавцем - Філією. Із вересня 2022 року комісією, яка визначила позивачу стаж роботи для визначення розміру надбавки за вислугу років працівникам Філії була Комісія Філії.

Тому неспроможними є доводи касаційної скарги у частині порушень роботодавцем - Філією вимог статей 32, 103 КЗпП України внаслідок прийняття рішення про встановлення позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 25 %.

При переведенні працівника у встановленому порядку із одного підприємства (організації, структурного підрозділу) на інше підприємство залізничного транспорту в межах галузі, стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, не переривається, якщо працівник до і після переведення був зайнятий на роботах, які дають право на отримання цієї надбавки (пункт 6 Положення).

Посилання заявника як на підставу касаційного оскарження на порушення пункту 6 Положення, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи, оскільки після переведення ОСОБА_1 до Філії у вересні 2022 року (тобто до іншого підприємства залізничного транспорту) Комісією Філії враховано її стаж, який дає право на отримання надбавки за вислугу років. При цьому вказана норма не передбачає врахування під час визначення стажу, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, рішення комісії іншого структурного підрозділу, як помилково вважає позивач.

Своє рішення Комісія Філії, яка для визначення безперервного стажу роботи в галузі залізничного транспорту, розглядала документи позивача як новоприйнятого працівника Філії, виклала у протоколі від 26 жовтня 2022 року № 23-2022 та визначила безперервний стаж роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років, станом на 26 жовтня 2022 року - 15 років 06 місяців 01 день з розміром надбавки за вислугу років - 25 %.

Про розмір надбавки за вислугу років у процентах та суму надбавки позивач повідомлялася шляхом надіслання їй розрахунку заробітної плати, що позивач не оспорює.

При цьому листом роз`яснено її право подати документи комісії, яка відповідно до пункту 24 Положення може, за погодженням з комісією вищестоящого органу, приймати рішення щодо збереження безперервного стажу роботи для виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємства при їх переведенні з одного підприємства на інше і, в першу чергу, кадровим залізничникам, тимчасово, в силу виробничої необхідності або з інших поважних причин, переведених на підприємства залізничного транспорту на роботи, які не дають права на отримання надбавки за вислугу років.

Щодо доводів заявника про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 354, 358 ЦПК України, Верховний Суд зазначає таке.

За загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку. Однак при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу (див. постанову Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 705/124/23 (провадження № 61-16577св23)).

Зважаючи на те, що представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат Гудкова Т. А. не допустила необ`єктивного зволікання з поданням повторної апеляційної скарги (подала через шість днів після отримання ухвали про повернення першої апеляційної скарги в перший робочий день після виходу з щорічної відпустки) та підписала її, чим фактично усунула недоліки, які були виявлені в попередній апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції надав оцінку доводам представника відповідача, викладеним у клопотанні, колегія суддів не вбачає порушень вимог статей 354, 358 ЦПК України при поновленні строку на апеляційне оскарження відповідача за апеляційною скаргою її представника.

Аргументи касаційної скарги про формування Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» правової позиції також не заслуговують на увагу, оскільки вказана постанова не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні частини четвертої статті 263 ЦПК України і не є підставою для касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Аргументуючи підстави касаційного оскарження, передбачені у пункті 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зазначені доводи заявника відхиляються касаційним судом з огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалене за результатами оцінки у сукупності всіх доказів та обставин справи. Водночас, як свідчить характер доводів заявника, вони фактично зводяться до незгоди із наданою судом оцінкою обставин справи та вказують на переоцінку доказів у справі, що суперечить положенням статті 400 ЦПК України.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують зроблені у справі висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційні скарги залишаються без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник