ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/794/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/567/23 Категорія: на ухвалу Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
Судді секретар Івануса А.Д. Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Захарченко Н. О. на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 (повний текст складено 10.03.2025, суддя в суді першої інстанції Черненко В. О.) про відмову в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації,

в с т а н о в и в :

21.11.2024 судом першої інстанції ухвалено рішення у вказаній справі, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.

При цьому 21.11.2024 в судових дебатах у засіданні суду першої інстанції представник відповідача зазначила про намір протягом п`яти днів надати докази щодо витрат понесених відповідачем на правничу допомогу.

Зазначені докази 28.11.2024 надійшли до районного суду.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 відмовлено у прийнятті додаткового рішення щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу за заявою представника відповідача Захарченко Н. О. про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу з підстав необґрунтованості її доводів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Захарченко Н. О. подала 24.03.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат.

В обґрунтування вказано на те, що право на отримання правничої допомоги учасником судового розгляду захищене Конституцією України. Суду було належним чином підтверджено витрати відповідача на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2024 позовні вимоги у справі відхилено.

26.11.2024 засобами поштового зв`язку представником відповідача направлено суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, про що попередньо заявлено у судових дебатах в судовому засіданні при ухвалення рішення по суті спору.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто відповіді докази були подані у передбачені законодавством строки.

Так на підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу її представником надано такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги від 04.08.2022, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Захарченко Н. О.;

2) додаткову угоду №1 до цього договору від 04.08.2022, згідно з якою визначено вартість послуг;

3) рахунок-фактуру адвоката від 21.11.2024, наданий відповідачу на суму 20 000 гривень;

4) акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 21.11.2024 на суму 20 000 гривень;

5) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Захарченко Н. О. у справі №691/567/23 на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 04.08.2022.

Аналізуючи зазначені докази, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність аргументів відповідача щодо розміру її витрат на правничу допомогу при розгляді цієї справи, з підстав того, що договір, укладений між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Захарченко Н. О. про надання правничої допомоги 04.08.2022, не містить посилання на дану справу. Позовну заяву у справі подано після укладення відповідачем договору про надання правничої допомоги. Також у додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги вартість послуг (гонорару) невизначено, оскільки цифрою вона зазначена як «20 000», а прописом десять тисяч гривень.

Однак на думку апеляційного суду такі висновки суду першої інстанції є неспроможними, адже цивільним процесуальним законодавством не передбачено обов`язкового зазначення у договорі про надання правничої допомоги посилання на конкретний спір, у якому така допомога надається, а також те, що договірні відносини особи щодо отримання послуг адвоката мають виникати вже після подання позову з вимогами до неї.

Натомість фактичне надання адвокатом Захарченко Н. О. правничої допомоги у даній справі відповідачу як і повноваження адвоката підтверджуються, зокрема, ордером адвоката на а.с.82 т.1 на підставі якого її було судом допущено до участі у розгляді справи в якості представника відповідача.

Крім того, з наданих суду рахунку-фактури від 21.11.2024, акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 21.11.2024 та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Захарченко Н. О. у справі №691/567/23 на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 04.08.2022, суд першої інстанції об`єктивно мав можливість установити склад та вартість послуг адвоката щодо надання відповідачу правничої допомоги при розгляді цієї справи.

У додатковій постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №925/331/20 вказано, що наявність в окремому документі помилки, чи неточності у його оформленні, не є підставою для висновку про відсутність понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу адвоката, якщо з матеріалів справи вбачаються обставини фактичного надання такої правової допомоги, адже певні недоліки в заповненні документів носять виключно оціночний характер.

Отже районний суд необґрунтовано зазначив і про те, що у додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги неоднозначно визначено вартість послуг адвоката.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому апеляційний суд враховує, що за правовим висновком ВП ВС у постанові від 05.07.2023 у справі №904/8884/21додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 про відмову в ухваленні додаткового рішення у даній справі слід скасувати з вищевказаних правових підстав.

Надаючи оцінку аргументам заяви про відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу, апеляційний суд враховує таке.

Частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Апеляційний суд приймає до уваги, що згідно детального опису робіт адвоката Захарченко Н.О. в інтересах відповідача, наявного у матеріалах справи, останній було дійсно надано правничу допомогу, що полягала, зокрема, у підготовці відзиву на позов, заперечення на відповідь на відзив, заперечення на клопотання щодо призначення судової експертизи, а також участі у ряді судових засідань, що підтверджується матеріалами даної справи.

Водночас, апеляційний суд не може погодитися із вказівкою адвоката відповідача на те, що до правничої допомоги у даній справі слід включити опрацювання нормативно-правових актів, що регламентують спірні правовідносини, формування додатків до відзиву та його направлення до суду, адже така діяльність включаються у, власне, підготовку та подачу відзиву на позов, як правничу дію процесуального характеру.

Крім того, підготовка заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не є правничою допомогою, згідно правового висновку у постанові ВС від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 адже заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Отже, враховуючи обсяг правничої допомоги, наданої відповідачу при розгляді цієї справи судом першої інстанції, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані відповідачу за рахунок позивача, слід визначити в сумі 10 000,00 грн, що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 про відмову в ухваленні додаткового рішення у даній справі скасувати.

Змінити рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2024 у даній справі, доповнивши його резолютивну частину вказівкою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 06.05. 2025.

Суддя-доповідач

Судді