ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 697/121/25
Провадження № 22-ц/821/821/25
категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря: Кофанової А.О.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Кредит-Капітал»

представник позивача: Пісарєва Валерія Олександрівна

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» - Пісарєвої Валерії Олександрівни на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Сивухіна Г.С. в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

13 січня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія ««Кредит Капітал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30.04.2021 між відповідачем та АТ «УКРСИББАНК» укладено Договір-анкету №0 про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи, відповідно до якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом.

Відповідно до положень вказаного договору, банк на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог законодавства України, документів відкриває клієнту та обслуговує картковий рахунок, який використовується згідно з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством та обслуговується згідно цього договору-анкети, правил споживчого кредитування та відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків.

30.04.2021 на вимогу позичальника АТ "УКРСИББАНК" було встановлено на картковому рахунку № НОМЕР_1 ліміт кредитування у розмірі, визначеному умовами договору.

29.08.2023 АТ "УКРСИББАНК" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали договір факторингу № 250, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ "УКРСИББАНК", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 30.04.2021.

Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного Договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок відповідача. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 43645,04 грн., яка складається з:

- 27101,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 16543,61 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що виписки по рахунку відповідача свідчать про відсутність заборгованості, починаючи з 28.08.2023.

Інших документів, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

27 березня 2025 року представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» - Пісарєва В.О. подала до Черкаського апеляційного суду скаргу, в якій просила скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Також просить вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у наданій позивачем відомості щодо руху коштів по рахунку картки з лімітом вбачається, що 28.08.2023 було здійснено зарахування коштів в сумі, еквівалентній заборгованості за кредитним договором. Проте, вказаний платіж здійснено не ОСОБА_1 , а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на виконання укладеного з АТ «Укрсиббанк» договору факторингу №250 від 29.08.2023 року. Ця діє є необхідною для запобігання продовження в системі Банку нарахувань після відступлення права вимоги.

Також стверджує, що оскільки відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про погашення кредитної заборгованості за спірним договором, тому факт відсутності заявленої позивачем до стягнення заборгованості є нічим недоведеним.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ «УКРСИББАНК» з анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту за програмою «Револьверна кредитна картка» із сумою кредитного ліміту в розмірі 12500 грн та строком дії ліміту кредитування 24 місяці (а.с.11 на звороті).

Після чого 30.04.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладений договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №0, відповідно до умов якого Відповідачу було надано ліміт кредитування у розмірі 17500,00 грн., строк дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 20.05.2023 (а.с.12-14).

Відповідно до Договору-Анкети №0 передбачено процентну ставку 55% річних.

Відповідно до п. 1.2 указаного Договору банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами.

Згідно п. 2.3.6 указаного Договору клієнт зобов`язується повернути кошти, отримані в межах ліміту кредитування та/або «кредит «плати частинами»», плату за користування кредитом не пізніше дати спливу строку дії ліміту кредитування.

29.08.2023 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №250, за яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 від 30.04.2021 (а.с.53-56).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №250 від 29.08.2023, АТ «УкрСиббанк» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 43645,04 грн., яка складається з наступного:

- 27101,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 16543,61 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.56 на звороті).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання кредиту звернувся до АТ «УкрСиббанк» та 30.04.2021 року підписав Анкету-заявку на надання споживчого кредиту за програмою «Револьверна кредитна картка» із сумою кредитного ліміту в розмірі 12500 грн та строком дії ліміту кредитування 24 місяці (а.с.11 на звороті).

Після чого, 30.04.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету про відкриття, комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №0, відповідно до умов якого Відповідачу було надано ліміт кредитування у розмірі 17500,00 грн., строк дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 20.05.2023 (а.с.12-14).

Відповідно до Договору-Анкети №0 передбачено процентну ставку 55% річних.

Відповідно до п. 1.2 указаного Договору банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами.

Згідно п. 2.3.6 указаного Договору, клієнт зобов`язується повернути кошти, отримані в межах ліміту кредитування та/або «кредит «плати частинами»», плату за користування кредитом не пізніше дати спливу строку дії ліміту кредитування.

До позовної заяви додано відомості щодо руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 , який за умовами договору про надання споживчого кредиту було відкрито позичальнику, із яких слідує, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами (а.с.19-51).

29.08.2023 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №250, за яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 від 30.04.2021 (а.с.53-56).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №250 від 29.08.2023, АТ «УкрСиббанк» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 43645,04 грн., яка складається з:

- 27101,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 16543,61 грн. - заборгованість за відсотками

Кількість днів прострочення 341 (а.с.56 на звороті).

29 серпня 2023 року позивач сплатив АТ «УкрСиббанк» плату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 250 від 29.08.2023 року у загальній сумі 3363380,51 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 72473 (а.с.58).

У зв`язку з невиконанням позичальником умов договору, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0 в загальному розмірі 43645,04 грн, із них: 27101,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16543,61 грн - заборгованість за відсотками.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до його умов та вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077 та 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановив, що кошти в сумі 43645,04 грн. надійшли на картковий рахунок відповідача 28 серпня 2023 року, а, в подальшому, з наданих суду виписок по рахунку відображено відсутність заборгованості.Таким чином, за висновками суду, виписки по рахунку відповідача свідчать про відсутність заборгованості.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , з метою отримання споживчого кредиту, 30 квітня 2021 року підписав Анкету-заяву, договір №00 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку та Паспорт споживчого кредиту, які містять погодженні сторонами умови кредитування (розмір кредиту загалом та розмір щомісячного платежу, зокрема, порядок сплати процентів, тощо).

На підставі вказаного договору, відповідачеві також було відкрито окремий рахунок № НОМЕР_2 на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шопінг 55% Grace».

Сторони домовилися, що договір про надання споживчого кредиту містить заяву позичальника на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує факт укладення договору про надання споживчого кредиту, відкриття рахунку, користування кредитними коштами та факт відступлення права вимоги до нього за укладеним договором до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Обґрунтовуючи розмір заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилалося на відомості щодо руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 , відповідно до яких на дату відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 становила 43645,04 грн і саме вказану суму просить стягнути позивач.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75,виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1)назву документа (форми); 2)дату складання; 3)найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4)зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.

Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.

Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.

Апеляційний суд, дослідивши надані позивачем відомості про рух коштів вважає, що вони підтверджують факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, а відтак це і є виписка по рахунку ОСОБА_1 в розумінні пункту 62 згаданого Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України.

Проаналізувавши надані позивачем відомості із виписки «рух коштів по рахунку картки з лімітом» встановлено, що дійсно 28.08.2023 року здійснено «зарахування коштів» на рахунок в сумі 43645,04 грн. Проте, апеляційний суд звертає увагу, що таке зарахування коштів на рахунок відповідача не може підтверджувати виконання саме ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань. Вказаний платіж здійснено не ОСОБА_1 , а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на виконання укладеного з АТ «Укрсиббанк» договору факторингу №250 від 29.08.2023 року, оскільки ця дія є необхідною для запобігання продовження існування в системі Банку нарахувань після відступлення права вимоги.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Із викладеного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком ОСОБА_1 , як позичальника, а не позивача.

Водночас, ОСОБА_1 належних, достатніх та достовірних доказів у підтвердження погашення ним заборгованості у повному обсязі та відсутності заборгованості, зокрема, квитанції про сплату ним боргу на рахунок АТ «УкрСиббанк», як це передбачено п. 3.4 кредитного договору, не надав.

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні обгрунтовані та достатні підстави для відмови в задоволенні позову.

З Реєстру боржників до вказаного договору факторингу № 250 від 29.08.2023 року вбачається, що передана новому кредитору заборгованість боржника ОСОБА_1 становить: 27101,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16543,61 грн. - заборгованість за відсотками, загалом 43645,04 грн.

Також з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вбачаєтьтся, що заборгованість за договором складає 43645,04грн, з яких 27101,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16543,61 грн - заборгованість за відсотками.

Вказане нарахування позивачем заборгованості ґрунтується на умовах договору та здійснено в межах дії кредитного договору.

Крім того, наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований та власний контрозрахунок не наданий.

Отже, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора АТ «Укрсиббанк».

Отже, у зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів у позичальника перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» утворилась заборгованість у розмірі 43645,04 грн, яка складається з 27101,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16543,61 грн - заборгованість за відсотками.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у ОСОБА_1 заборгованості є помилковим та таким, що спростовується фактичними обставинами справи.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 43645,04 грн.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення вимог позову та апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2422,40 грн та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» - Пісарєвої Валерії Олександрівни - задовольнити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за договором №00 від 30.04.2021 року в розмірі 43645,04 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 2 422 гривень 40 копійок та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633 гривні 60 копійок; всього 6 056, 00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков