Справа № 185/661/24
Провадження № 2/185/1800/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Приходька О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства 'Павлоградтеплоенерго' Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

встановив:

У січні 2024 року представник КП "Павлоградтеплоенерго" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію, яка складається з 104432,72 грн основного боргу, 6866,10 грн інфляційні витрати, 1756,48 грн 3% річних, 237,69 грн пеня, а також судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідачі оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводили, у зв`язку з чим за період з 01.01.2002 року по 01.01.2024 року утворилась заборгованість по сплаті вказаних послуг. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2024 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2017 року по 01.01.2024 року в сумі 89 229,36 грн, з яких 88415,18 грн - основний борг, 638,41 грн інфляційні збитки, 175,77 грн 3% річних. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2010 року по 01.04.2017 року в сумі 11589,92 грн. Стягнуто судовий збір з ОСОБА_1 в розмірі 1192,42 грн, з ОСОБА_2 - 1502,18 грн.

Ухвалою суду від 22.11.2024 року скасовано вищевказане заочне рішення та призначено справу на новий розгляд.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно ОСОБА_2 та застосувати строки позовної давності. Наголосив на тому, що відповідачка ОСОБА_2 з липня 2012 року не проживає за вищевказаною адресою та є інвалідом першої групи.

У судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира у АДРЕСА_1 належить відповідачам та ОСОБА_3 , по 1/3 частці.

Згідно довідці МСЕК від 16.08.2019 року, відповідачка ОСОБА_2 є інвалідом першої групи «Б» безстроково.

Відповідно акту про проживання виданого ОСББ «Озерна, 96» від 30.10.2024 року, ОСОБА_2 проживає з липня 2012 року у матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії ліцензії Дніпропетровської ОДА, позивач є постачальником теплової енергії.

Відповідно копії типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідачі уклали вказаний договір із позивачем.

Згідно копії особистого рахунку №1-10976Б007 за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 104432,72 грн.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України Учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з січня 2002 року по січень 2024 року.

Однак, розглянувши заяву представника відповідача про застосування спливу строків позовної давності суд прийшов наступних висновків. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся до суду 22 січня 2024 року, отже з 22.01.2021 року треба розраховувати вимоги, оскільки трирічний строк позовної давності спливає.

Але ж 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином строк загальної позовної давності продовжується на період дії карантину. Період дії карантину: з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Враховуючи норми ст. 257 ЦК України всі заборгованості, які утворились за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2020 року мають продовжені строки позовної давності. Отже, оскільки з 30.06.2023 року (дата закінчення карантину) по 22.01.2024 року (дата подання позову) пройшло 6 місяців 22 дня, то розрахунки з 03.10.2017 року мають вважатися не пропущеним строком позовної давності.

Так, станом на жовтень 2017 року заборгованість відповідачів складала 21090,72 грн. Отже цю суму потрібно відрахувати із загальної суми заборгованості, оскільки до цієї частини вимог слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Тобто сума основного боргу становитиме 104432,72 21090,72= 83342,00 грн.

Окрім цього, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, за вказаний період сума збитків складає 6866,10 грн.

Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, 3% річних за даний період складають 1756,48 грн.

Пеня у розрахунках складає 237,69 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабміну від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Отже, вимоги щодо стягнення інфляційних збитків, відсотків річних та пені підлягають задоволенню частково, тобто за період до 24 лютого 2022 року.

Суд розглядає справу в межах позовних вимог.

За таких обставин, розрахунок інфляційних збитків та відсотків річних за період до 24.02.2022 складає:

інфляційні збитки 638,41 грн;

відсотки річних 175,77 грн.

Згідно розрахунку пені, позивач вказав період з 01.02.2023 року по 01.12.2023 року, в який заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), отже вимога в частині стягнення пені задоволенню не підлягає.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.6 ст.29 ЦК України, Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постанові від 19.08.2020 року у справі №703/2200/15-ц, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії спрямовані на утримання спільного майна.

Отже, посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_2 не проживає за зазначеною адресою з липня 2012 року та є інвалідом першої групи, не звільняють її від обов`язку сплачувати комунальні послуги.

За таких обставин, у зв`язку із тривалою несплатою відповідачами комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 виникла заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 83342,00 грн + 638,41 грн + 175,77 грн, а всього: 84 156,18 грн, а отже позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Але ж, відповідачка ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, та на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов Комунального підприємства 'Павлоградтеплоенерго' Павлоградської міської ради ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2017 року по січень 2024 року в сумі 84156,18 (вiсiмдесят чотири тисячi сто п`ятдесят шiсть гривень 18 копiйок) грн, з яких 83342,00 грн - основний борг, 638,41 грн інфляційні збитки, 175,77 грн 3% річних.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» судові витрати в розмірі 1124,63 (одна тисяча сто двадцять чотири гривнi 63 копiйки) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго», , місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, 13а.

Відповідач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомо, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя М. М. Перекопський