ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/86/25 Справа № 932/4904/20 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі суддів:

головуючого Ткаченко І.Ю.,

суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕН», Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТ ЕСТЕЙТ», треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести самочинно збудовані споруди, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЗЕН

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася з уточненим, 15 листопада 2022 року, позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕН» (далі ТОВ «ВЕЗЕН») Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» (далі ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС»), Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТ ЕСТЕЙТ» (далі ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ»), треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ПН ДМНО Деллалов А.О., ПН ДМНО Кохан Г.Л. про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання знести самочинно збудовані споруди, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є декларація про готовність об`єкта до експлуатації ДП 8 від 26 вересня 2011 року. Державна реєстрація права власності здійснена державним реєстратором - ПН ДМНО Деллаловим А.О. Відповідно до листів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 27 лютого 2020 року та 19 березня 2020 року, згідно даних реєстру відсутні відомості щодо реєстрації зазначеної вище декларації. Відповідно до п.41 постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються у т.ч.: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна. Таким чином, оскільки реєстрація декларації про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не здійснювалась, ОСОБА_1 не набув право власності на автозаправний газовий пункт. На підставі викладеного вбачається, що державному реєстратору було подано підроблену декларацію, яка використовувалась з метою реєстрації права власності на автозаправний газовий пункт, що розташований на земельній ділянці, що належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності відповідно до ст.ст.80,83 ЗК України та ст. ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Зазначена ділянка не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також вбачається, що право власності на автозаправний газовий пункт по АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ТОВ «ВЕЗЕН» на підставі договору іпотеки, укладеного між вказаним товариством та ОСОБА_1 14 серпня 2019 року. Відповідно до акту приймання-передачі від 26 грудня 2019 року та протоколу позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ВЕЗЕН» від 24 грудня 2019 року, вказане товариство передало у власність ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», як внесок до статутного капіталу, а останнє прийняло майно - автозаправний газовий пункт по АДРЕСА_1 . На підставі вказаного акту та протоколу за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» було зареєстровано право власності.

Оскільки ОСОБА_1 не набув права власності на автозаправний газовий пункт, він не мав права передавати під заставу вказане нерухоме майно та у ТОВ «ВЕЗЕН» не виникло право власності на останнє, а відповідний договір іпотеки, акт приймання-передачі та протокол позачергових загальних зборів є недійсними, а тому просили суд ухвалити рішення, яким:усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 привівши її у придатний для використання стан, зобов`язавши ОСОБА_1 та ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» знести за власний рахунок самочинно побудованої споруди автозаправного газового пункту, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м; припинити право власності на об`єкт нерухомого майна та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), із закриттям розділу:за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 32709650, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Деллаловим А.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48121288 від 06 серпня 2019 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); за ТОВ «ВЕЗЕН», номер запису про право власності 33666044, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Деллаловим А.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49159833 від 15 жовтня 2019 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» номер запису про право власності 34892946, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Кохан Г.Л. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50484912 від 26 грудня 2019 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ», номер запису про право власності 39963675, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Сисоєнко І.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55980527 від 29 грудня 2020 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року позов задоволено частково. Усунено Дніпровській міській раді перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» привести земельну ділянку у придатний для використання стан та знести за власний рахунок самочинно побудовані споруди - автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ. Б під В - резервуар, літ. Г під В - газова колонка, літ .В - навіс, літ. Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м. Припинено право власності на об`єкт нерухомого майна та скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - автозаправний газовий пункт, а саме: літ. А - операторська, літ. Б під В - резервуар, літ. Г під В - газова колонка, літ. В - навіс, літ. Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), із закриттям розділу:за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 32709650, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Деллаловим А.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48121288 від 06 серпня 2019 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); за ТОВ «ВЕЗЕН», номер запису про право власності 33666044, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Деллаловим А.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49159833 від 15 жовтня 2019 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», номер запису про право власності 34892946, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Кохан Г.Л. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50484912 від 26 грудня 2019 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ», номер запису про право власності 39963675, що внесений державним реєстратором - ПН ДМНО Сисоєнко І.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55980527 від 29 грудня 2020 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101). Стягнуто з ТОВ «ВЕЗЕН», ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» на користь Дніпровської міської ради судовий збір в сумі по 3503,33 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВЕЗЕН», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, у зв`язку з неповним з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосування судом першої інстанції вимог матеріального права. Зазначає, що судом не з`ясовано те, що станом на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт №639/2010-04 від 22 листопада 2010 Єдиного реєстру ще не існувало, що і обґрунтовує відсутність у цьому реєстрі даного документу. Зазначені обставини та факти спростовують доводи позивача про те, що дозвіл на виконання будівельних робіт був відсутній. Споруди (об`єкти) за спірною адресою були збудовані ще у 2011 році і є нерухомим майном, як це зазначено в Технічному паспорті по інвентарній справі №11313 від 25 грудня 2013 року. Вказує, що листи ДАБІ у Дніпропетровській області, на які посилається позивач, вказують лише на відсутність інформації щодо реєстрації декларації про готовність об`єктів до експлуатації, але не відсутність самої декларації та її реєстрації. Реєстрація такої декларації є обов`язком державних органів, яким станом на серпень 2011 року була Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, печатка якої міститься на декларації від 26 вересня 2011 року, наявної в матеріалах справи у копії. Даний факт підтверджує відсутність самочинного будівництва спірного об`єкту нерухомого майна. Стосовно іпотечного Договору, зазначає, що на момент його укладення спірне майно належало іпотекодавцю. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності в рахунок виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором, було здійснено без порушень законодавства України, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «ВЕЗЕН», яке, в свою чергу, мало повне право передати нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС». З боку ТОВ «ВЕЗЕН» жодного самовільного захоплення земельної ділянки за спірною адресою не було.

08 січня 2024 року Дніпровська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що державному реєстратору була подана підроблена декларація, а ОСОБА_1 ніколи не мав наміру здійснювати будівництво на вказаній території та ніколи особисто не звертався до відповідних органів з приводу надання спірної земельної ділянки під будівництво. Паспорт на ім`я ОСОБА_1 також є підробленим, а замовником складання документів про будівництво була інша особа, а не ОСОБА_1 . Таким чином, об`єкт нерухомості є таким, що збудований самочинно на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, дозвіл на будівництво та декларація про готовність об`єкту до експлуатації були отримані у незаконний спосіб, з використанням підроблених документів. Апелянт не спростував ці встановлені судом першої інстанції факти, а тому посилання на втручання у його мирне володіння є безпідставним. Отже, порушення справедливого балансу інтересів Дніпровської міської ради, як власника земельної ділянки, та відповідача немає, і захід втручання у право володіння відповідачем шляхом повернення земельної ділянки у попередній стан, що існував до самочинного будівництва, є пропорційним визначеній меті.

10 січня 2024 року адвокат Євгеньєва Л.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово вказувалось, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації, видана 26 вересня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 містить дані підробленого паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , в якому вклеєна фотокартка ОСОБА_2 . Цей факт встановлений висновком експерта №19/104-7/7/817 від 20 листопада 2020 року за наслідками проведення судової технічної експертизи в рамках кримінального провадження №0000014 від 13 січня 2020 року. Вказує, що ОСОБА_1 взагалі не міг отримати дану декларацію, оскільки документ отримано невідомими особами з використанням підробленого паспорту. Звертає увагу, що жодних дій, направлених на порушення прав та законних інтересів Дніпровської міської ради ОСОБА_1 вчинено не було.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 серпня 2019 року ПН ДМНО ОСОБА_3 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності 32709650, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48121288 від 06 серпня 2019 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Підставою для реєстрації права власності зазначено дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер 639/2010-04, виданий 22 листопада 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП 8 від 26 вересня 2011 року, виданою цією ж інспекцією.

14 серпня 2019 року приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. за реєстровим №289 посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЗЕН», згідно якого в рахунок забезпечення повернення позики за відповідним договором, ОСОБА_1 було передано в іпотеку ТОВ «ВЕЗЕН» автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного договору, 11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. зареєстровано припинення права власності на автозаправний газовий пункт за ОСОБА_1 та в цей же день право власності на автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «ВЕЗЕН» (запис про право власності 33666044, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49159833 від 15 жовтня 2019 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «ВЕЗЕН», оформленого протоколом №24/12 від 24 грудня 2019 року, про участь ТОВ «ВЕЗЕН» у заснуванні ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», а також складеного на підставі цього рішення 26 грудня 2019 року акту приймання-передачі, ТОВ «ВЕЗЕН» внесло майновий вклад до статутного капіталу ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» нерухомим майном - автозаправним газовим пунктом по АДРЕСА_1 .

На підставі протоколу №24/12 від 24 грудня 2019 року, рішення засновника від 24 грудня 2019 року та акту приймання-передачі від 26 грудня 2019 року, ПН ДМНО ОСОБА_4 за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» зареєстровано право власності на автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності 34892946, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50484912 від 26 грудня 2019 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

24 грудня 2020 року ПН ДМНО ОСОБА_5 , на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, яке вносить учасник до статутного капіталу ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» від 24 грудня 2020 року, право власності на автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» (запис про право власності 39963675, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55980527 від 29 грудня 2020 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

19 червня 2020 року Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №00 00189 за ч.3 ст.190 КК України, відомості за яким було внесено до ЄРДР за фактом використання невідомими особами анкетних даних іншої особи, отримання шляхом обману у приватного нотаріуса Юрченка Л.Л. дублікату договору дарування об`єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , а також подальшого укладання договору купівлі-продажу вказаної нерухомості з ОСОБА_6 та заволодіння грошовими коштами останньої.

Постановою прокурора від 19 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні та в цей же день допитано в якості потерпілого.

Будучи допитаним в якості потерпілого останній зазначив, що ніякого відношення до реєстрації суб`єктів господарювання, приватних підприємств, ТОВ, ТзОВ або інших, на території України він не мав та не має. В своєму житті користувався тільки одним паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 06 січня 1998 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. За життя володів лише об`єктами нерухомості за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 та об`єктом незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .

З долученої представником ОСОБА_1 паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 вбачається, що останній видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 06 січня 1998 року. Згідно відмітки у паспорту, місцем реєстрації останнього з 10 липня 2008 року є адреса: АДРЕСА_5 .

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , останній виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 08 серпня 2002 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем реєстрації останнього з 20 липня 2012 року зазначено АДРЕСА_6 , а з 27 червня 2017 року АДРЕСА_7 .

Індустріальним РВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014, в рамках якого було призначено та проведено судову технічну експертизу, згідно висновку якої від 20 листопада 2020 року встановлено факт підробки паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 08 серпня 2020 року, зокрема, шляхом склеювання аркушів бланку паспорту з аркушів та фрагментів аркушів різних паспортів; видалення нумерації сторінок; підробки перфорації серійного номеру; заміни фотокарток.

В подальшому в рамках кримінального провадження №0000014 ряду осіб було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190,358 КК України, у т.ч. щодо підробки та використання підробленого паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також РНОКПП НОМЕР_3 на ім`я останнього, а також складено обвинувальний акт, який на теперішній час розглядається судом.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП 8, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 26 вересня 2011 року, вбачається, що остання видана на автозаправний газовий пункт за адресою: АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_1 ,, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 08 серпня 2002 року, ІНН НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 .

У дозволі на виконання будівельних робіт №639/2010-04 від 22 листопада 2010 року Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області зазначено, що останній видано ОСОБА_1 АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідно до договору іпотеки від 14 серпня 2019 року, останній укладено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_7 . Паспортні дані останнього не зазначено.

З нотаріальної посвідченої заяви від 08 жовтня 2019 року за реєстровим №370 вбачається, що остання складена від імені ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 . Паспортні дані останнього не зазначено.

Відповідно до листів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 27 лютого 2020 року та 19 березня 2020 року вбачається, що згідно даних реєстру відомості щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 8 від 26 вересня 2011 року відсутні.

Згідно листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 14 квітня 2020 року, цивільно-правові угоди між міською радою та ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не реєструвались.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не виступав замовником будівництва автозаправного газового пункту по АДРЕСА_1 , не замовляв та не отримував дозволу на виконання будівельних робіт №639/2010-04 від 22 листопада 2010 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП 8 від 26 вересня 2011 року. ОСОБА_1 та в подальшому ТОВ «ВЕЗЕН», ТОВ БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» не набули у передбаченому законом порядку права власності на самочинно збудований автозаправний газовий пункт по АДРЕСА_1 . Таким чином, внаслідок незаконної реєстрації права власності на самовільно збудований автозаправний комплекс по АДРЕСА_1 , було порушено право власності Дніпровської міської ради на земельну ділянку за вказаною адресою яке підлягає захисту шляхом усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» привести земельну ділянку у придатний для використання стан та знести за власний рахунок самочинно побудовані споруди; припинення право власності на об`єкт нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частини перша, четверта та восьма статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини першої статі 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц та інших зроблено висновки про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина першої статті 316 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19 (провадження № 14-150цс23) та у справі № 496/1059/18 (провадження № 14-209цс21), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18) виснувала, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту порушеного права можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод у користуванні чи розпорядженні майном. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, провадження № 14-181цс18), до якого, відповідно до пункту 96 зазначеної постанови Великої Палати Верховного суду позовна давність не застосовується.

Позов власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України) є негаторним.

Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

У частині першій статті 375 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак доводить, що об`єкт нерухомості є самочинним.

У частині четвертій статті 376 ЦК України зазначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 ЦК України). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

У даній справі встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 , на якій розташоване нерухоме майно літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м,належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності.

Відповідно до листів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 27 лютого 2020 року та 19 березня 2020 року згідно даних реєстру відсутні відомості щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 8 від 26 вересня 2011 року. Цивільно-правові угоди між міською радою та ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не реєструвались.

В той же час, станом на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт №639/2010-04 від 22 листопада 2010 Єдиного реєстру ще не існувало.

02 серпня 2019 року ПН ДМНО ОСОБА_3 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності 32709650, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48121288 від 06 серпня 2019 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього,вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. постанови Великої Палати Верховного Суду: від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункт 38), від 01 квітня 2020 року в справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункт 46.2), від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункт 7.15), від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21, пункт 5.61)).

У пункті 6.50 постанови від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що: «Добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей».

Прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач всупереч приписам статті 388 ЦК України втрачає такий статус, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Адже не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з порушеннями інших осіб (продавця чи осіб, які його представляють у силу вимог закону), допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, крім випадків передбачених у статті 388 ЦК України (див. пункт 5.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21)).

На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року в справі № 669/927/16-ц, пункт 46.1 постанови від 01 квітня 2020 року в справі № 610/1030/18, пункт 6.43 постанови від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року в справі № 570/783/20.

Як уже зазначалось, однією з цілей регулювання, встановленого ЦК України і Законом про забезпечення, є захист добросовісного набувача. Водночас регулювання має бути спрямованим виключно на захист того набувача, який є добросовісним, і не надавати захисту недобросовісному набувачу.

На важливість врахування добросовісності набувача вказував і Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ). Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

14 серпня 2019 року приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. за реєстровим №289 посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЗЕН», згідно якого в рахунок забезпечення повернення позики за відповідним договором, ОСОБА_1 було передано в іпотеку ТОВ «ВЕЗЕН» автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на момент укладення іпотечного договору від 14 серпня 2019 року, згідно якого в рахунок забезпечення повернення позики за відповідним договором, ОСОБА_1 було передано в іпотеку ТОВ «ВЕЗЕН» автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та за ними провомірно було зареєстровано право власності, та вони в свою чергу, мали повне право передати нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС».

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ВЕЗЕН» про те, що з їх боку жодного самовільного захоплення земельної ділянки за спірною адресою знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що державна реєстрація права на спірне нерухоме майно не була скасована, враховуючи відсутність накладення арешту чи інших заборон відчуження на момент вчинення правочину, сторони договору, керуючись принципом реєстраційного підтвердження володіння вказаним майном, уклали правочин у відповідності до норм чинного законодавства.

У зв`язку із чим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» привести земельну ділянку у придатний для використання стан та знести за власний рахунок самочинно побудовані споруди - автозаправний газовий пункт, а саме: літ.А - операторська, літ.Б під В - резервуар, літ.Г під В - газова колонка, літ.В - навіс, літ.Д - убиральня, І - мостіння, загальною площею 3 кв.м.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» не є особою яка побудувала спірне нерухоме майно.

Зобов`язання ТОВ «БМТ ЕСТЕЙТ» привести земельну ділянку у придатний для використання стан та знести за власний рахунок самочинно побудовані споруди, по суті означає знесення належного відповідачу на праві власності майна, що є порушенням його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Окрім того, позивач не надав жодного та допустимого доказу про використання інших методів реагування, які передбачені ст. 376 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не було доведено в ході розгляду справи належними та допустимими доказами, що позовні вимоги позивача переслідують суспільний інтерес та таке втручання в право на мирне володіння майном, як позбавлення права власності буде пропорційним визначеним цілям.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу користь ТОВ «ВЕЗЕН» слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕН» - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕН», Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТ ЕСТЕЙТ», треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання знести самочинно збудовані споруди, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини проголошені 23 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 05 травня 2025 року.

Судді: