Справа № 392/604/23
Провадження № 2/392/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої - судді Кавун Т.В.

секретар Стець Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2023 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.04.2021 року між сторонами укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Рижковою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 157. Відповідно до п.1 вказаного Договору ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 840 000,00 гривень, що на день підписання договору є еквівалентом суми 30 000,000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України, які зобов`язалася повернути до 07.01.2022 року. Згідно п.8 Договору зазначено, що у разі не повернення суми позики, ОСОБА_2 зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно п.1.2 Договору в забезпечення виконання зобов`язань вказаних у п.1.1 Договору Заставодавець на умовах передбачених цим Договором, передає у заставу належний їй на праві власності транспортний засіб, а саме: трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка НОМЕР_2 , 2012 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , зареєстрований 24 січня 2013 року ДІСГ в Кіровоградській області, та належний на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , виданого 24 січня 2013 року ДІСГ в Кіровоградській області. Відповідно до п. 1.3 даного Договору, предмет застави оцінюється сторонами в сумі 420 000,00 гривень. Борг відповідачем не повернутий, а тому просить суд, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму основного боргу за Договором позики від 07.04.2021 року в розмірі 840 000,00 гривень, що еквівалентно 30 000 доларів США, інфляційні витрати у розмірі 325 137,59 гривень, 3% річних від простроченої суми у розмірі 64 926,55 гривень та понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник надіслала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подав відзив на позовну заяву відповідно до якого вказав, що згідно з позовною вимогою № 1 позивач просить суд стягнути з відповідача 30 000,00 доларів США. Така вимога безпідставна, оскільки згідно з п. 1 Договору позики від 07.04.2021 року відповідач отримала в позику від позивача не 30000,00 доларів США, а 840 000,00 грн. Крім того, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних є безпідставною, оскільки в п.1 Договору сторони домовились про наступне: «Таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві до сьомого січня дві тисячі двадцять другого року». Тобто сторони в договорі домовились, що позика буде повертатись без будь-яких процентів. Відтак нарахування 3 % річних є необґрунтованим та безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

07.04.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Рижковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 157.

Відповідно до п.1 Договору позики ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 840 000,00 гривень, що на день підписання договору є еквівалентом 30 000,00 доларів США, які зобов`язалася повернути до 07.04.2022 року.

07 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Рижковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 159.

Відповідно до п.1.1 Договору застави вбачається, що цей Договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають із договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Рижковою Т.В. за реєстровим № 157, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за умовами яких ОСОБА_2 зобов`язується перед ОСОБА_1 в строк до 07.04.2022 року повернути грошові кошти у розмірі 840 000,00 гривень, що еквівалентно суми 30 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України, сплатити проценти за його користування та інші платежі в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором позики.

Згідно п.п.1.2, 1.3 Договору застави в забезпечення виконання зобов`язань вказаних у п.1.1. Договору ОСОБА_2 на умовах передбачених цим Договором, передає у заставу належний їй на праві власності транспортний засіб, а саме: трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка НОМЕР_2 , 2012 року випуску; заводський номер НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , зареєстрований 24 січня 2013 року ДІСГ в Кіровоградській області, та належний на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , виданого 24 січня 2013 року ДІСГ в Кіровоградській області. Предмет застави оцінюється сторонами в сумі 420 000,00 гривень.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як вбачається з п.8 Договору позики у разі якщо ОСОБА_2 своєчасно не поверне суму позики, вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку поданого позивачем, розрахунок інфляційних витрат у період з 08.01.2022 року по 05.08.2024 року на суму 840 000,00 гривень здійснюється наступним чином: IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) = 1.38706855.

Інфляційне збільшення складає: 840 000,00 х 1,38706855 840 000,00 = 325 138,59 гривень.

Розрахунок 3% річних здійснюється наступним чином.

З 08.01.2022 року до 31.12.2023 року = 723 календарних днів, що складає (840 000,00 х 3% х 723 : 365 : 100 = 49 916,71 грн.

З 01.01.2024 року до 05.08.2024 року = 218 календарних днів, що складає (840 000,00 х 3% х 218 : 366 : 100 = 15 009,84 грн.

Тобто, загальна сума 3% річних від простроченої суми складає 64 926,55 гривень.

Як вбачається з Договору позики укладеного 07.04.2021 року, відповідач зобов`язалася виконувати взяте на себе зобов`язання до 07.01.2022 року, однак грошові кошти в розмірі 840 000,00 гривень, що еквівалентно 30 000,00 доларів США на день укладення договору, в зазначений термін не повернула.

Згідно ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з огляду на матеріали справи, між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 840 000 грн, строк повернення боргу до 07.01.2022 року. Однак, вказані кошти позичальник не повернула.

Умовами договору позики обумовлено, що сума боргу становить 840 000 грн, що на день підписання цього договору є еквівалентом суми 30 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України, а тому і просить суд, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором позики від 07.04.2021 року, стягнути на її користь 840 000 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму боргу, а саме 840 000 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США.

Крім того, суд враховує, що відповідач прострочила строки виконання зобов`язань за договором позики, згідно п.8 договору позики, у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, отже позивач правомірно вимагає сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних.

Відповідач в поданому відзиві вказує на відсутність підстав для стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, з посиланням на умови договору позики, а саме пункту першого.

Однак, суд вважає дані твердження помилковими, адже пункт перший договору позики передбачає повернення таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів у разі повернення заборгованості до 07.01.2022 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовільнити.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 11 099,94 гривень.

Керуючись статтями 141, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за Договором позики від 07.04.2021 року в розмірі 840 000,00 гривень, що еквівалентно 30 000,00 доларів США, суму інфляційних витрат в розмірі 325 137,59 грн, 3% річних в розмірі 64 926,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 11 099,94 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання: с. Високі Байраки Кропивницький район Кіровоградської області.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Кавун