Справа № 487/1181/25
Провадження № 2/487/1375/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., за участю секретаря судового засідання Марченко О.С., розглянувши у судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в сумі 30888,16 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та оформлено особистий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення виконував належним чином та в повному обсязі. Відповідачі свій обов`язок щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення виконували не в повному обсязі, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість, розмір якої станом на січень 2025 року становить 30888,16 грн. Станом на день звернення до суду жодних надходжень коштів від відповідача на рахунок підприємства на погашення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалося, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача МКП «Миколаївводоканал» суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив в якому позов визнав частково, просив застосувати позовну давність.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п.2 ч.2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Приписами п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так судом встановлено, що Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі ОСОБА_1 , що проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення виконував належним чином та в повному обсязі.

Однак відповідачем оплата послуг з водопостачання та водовідведення не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на січень 2025 року становить 30888,16 грн.

Оформлено окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідач зареєстрований за вказаною адресою.

16.04.2025 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив, в якому зазначила про застосування строків позовної давності, в якому вказала наступне.

Позивач звернувся з позовом з порушенням строків позовної давності передбачених статтею 256 ЦК України. Відповідач не робив ніяких поточних платежів та інших дій, що могло би свідчити про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. Загальний строк позовної давності за положенням статті 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас, з вказаними позовними вимогам позивач звертається до суду 24.02.2025, тобто після спливу 3 років, коли позивач довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила.

З приводу застосування строків позовної давності слід зазначити нааступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

У даному випадку переривання строку позовної давності зі сплати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення не відбувалося один.

Разом із тим, 30.03.2020 року Верховна Рада України прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

Відповідно п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, набрав чинності 02.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 291 від 22.04.2020, № 343 від 04.05.2020, № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 360 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 року №651, карантин скасовано.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020 року, не є продовженими.

Крім того, відповідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З 24.02.2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 року (з наступними змінами).

При цьому, з 02.04.2020 року строк позовної давності продовжився у зв`язку з карантином, а з 24.02.2022 року строк позовної давності зупинився у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Отже, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за позовними вимогами до березня 2017 року, тому з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення заборгованість відповідача за період з березня 2017 року по січня 2025 року складає в сумі 28565,88 грн., оскільки у частині спірного періоду, тобто з березня 2017 року по листопад 2023 року, строки позовної давності припадають на час дії карантину та введення воєнного стану в Україні, який не закінчився у день подання позову 24.02.2025 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 28565,88 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2800,34 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 28565,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» витрати по сплаті судового збору в сумі 2800,34 грн.

Позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», , місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін