Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1442/24 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 293/1442/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Колосінського Ігоря Анатолійовича на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського О.М. у селищі Черняхів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь, як утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 всіх видів доходів, щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2028 року, але не пізніше ніж до досягнення 23 років.

Позов мотивувала тим, що ОСОБА_2 є її батьком. На даний час вона є повнолітньою та продовжує навчання на першому курсі в державному університеті «Житомирська політехніка» четвертого рівня акредитації, факультету педагогічних технологій та освіти впродовж життя, денної форми навчання, освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 053 «Психологія». Навчання здійснюється на контрактній основі. Загальна вартість навчання становить 120 000,00 грн. Термін навчання за навчальним планом складає з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року.

Зазначала, що навчається на денній формі навчання, тому позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу немає. У зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батька на витрати пов`язані з проїздом до навчального закладу, витрати на навчання (канцелярські товари), харчування, одяг та взуття.

За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 травня 2023 року у справі №293/416/23 з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У зв`язку з тим, що вона закінчила навчатися в навчальному закладі, виконавче провадження було закінчено. Так, як вона вступила до вищого навчального закладу, тому змушена знову звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів.

Вказувала, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працездатний та має можливість її надавати.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 03 жовтня 2024 року, та до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Колосінський І.А. подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання останньої, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/12 всіх видів доходів ОСОБА_2 щомісяця до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норми матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню - частина 5 статті 183 СК України), та порушенням норм процесуального права, яке полягає у відсутності в мотивувальній частині оскаржуваного рішення норми права, на яку посилався відповідач у пункті 6 відзиву на позов, яку суд не застосував та не мотивував її незастосування.

Вказує, що підставою для часткового задоволення позову, як зазначено в рішенні суду є, зокрема, рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, перебування на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини та непрацездатної матері.

Крім того, відповідач визнає свій обов`язок сплачувати аліменти на навчання, однак вважає їх розмір несправедливим, так як сплачує аліменти на утримання меншої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 всіх його доходів. А тому сплата аліментів на навчання позивача (старшої доньки) в розмірі 1/8 всіх доходів відповідача призведе до сплати аліментів в розмірі 11/24, що становитиме 45,8% всіх доходів відповідача. Це суперечитиме приписам частини 5 статті 183 СК України.

Також зазначає, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати-пенсіонерка, ОСОБА_5 , 1958 року народження, розмір пенсії якої становить близько 3 360,00 грн у місяць. Крім того, мати відповідача хворіє гіпертонічною хворобою другого ступеня.

Стверджує, що в матеріалах справи наявний звіт про відрахування та виплати у виконавчому провадженні №219835621, з якого вбачається, що відповідач сплатив позивачу під час навчання в ДНЗ «Центр обслуговування м. Житомира» аліменти в розмірі 220 343,00 грн (в середньому 24 444,00 грн).

Вважає, що несправедливим є аліменти для старшої повнолітньої дочки, які в сім разів більше розміру пенсії матері відповідача, яку він утримує. Водночас, такий розмір аліментів у вісім разів більше прожиткового мінімуму на працездатну особу в 2024 році.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, з врахуванням рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, враховуючи зростання цін на продукти, непродовольчі товари та мінімальний набір послуг, перебування на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини та непрацездатної матері, та інші обставини справи, дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу)платника аліментів, щомісячно, достатні для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідає реаліям сьогодення, є достатнім для забезпечення нормального функціонування позивача, що навчається, збереження її здоров`я та задоволення соціально-культурних потреб та забезпечує баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення аліментів із відповідача, але у той же час вважає, що їх розмір є завищеним з огляду на наступне.

Судом встановлено та досліджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05 червня 20030 липня 2025 року (а.с.10).

Згідно змісту копії довідки про реєстрацію місця проживання, виданою Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 з 30 жовтня 2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

У відповідності до копії довідки №142/24 від 04 вересня 2024 року, ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу навчання Державного університету «Житомирська політехніка» 4-го рівня акредитації, факультету педагогічних технологій та освіти впродовж життя, денної формі навчання, освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 053 «Психологія» (ОП Клінічна та реабілітаційна психологія). Навчання здійснюється на контрактній основі. Термін навчання складає з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року (а.с.11).

Як убачається з копії договору про оплату освітніх послуг між Державним університетом «Житомирська політехніка» та фізичною (юридичною) особою №31.01-053.00.1/Б/Д-062-2024 м. Житомира від 10 серпня 2024 року, загальна вартість навчання складає 120 000,00 грн (а.с. 12).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за I-IV квартал 2023 року, ОСОБА_2 отримав виплати військовослужбовця від військової частини НОМЕР_2 (а.с. 27-29).

Згідно матеріалів справи, 13 жовтня 2010 року постановою старшого державного виконавця державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-400, виданого 05 жовтня 2010 року Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів, до повноліття старшої дитини (а.с. 94).

Також встановлено, що ОСОБА_2 з 2016 року служить у складі Збройних Сил України та отримує регулярний дохід. Він немає інвалідності, відсутні в останнього у власності транспортні засоби та нерухоме майно.

За виконавчим листом №2-400 із 09 березня 2023 року сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі доходу, до її повноліття, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Крім того, утримує непрацездатну матір пенсіонерку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме здійснює витрати на придбання матері ліків, сплачує комунальні послуги за споживання та доставку газу, енергопостачання будинку, в якому проживає матір (а.с. 39-44. 51-76, 90-93).

Відповідно до копії довідки про доходи № 256129 від 28 жовтня 2024 року, мати відповідача - ОСОБА_5 перебуває на обліку в Хорошівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком в розмірі 3 412,38 грн щомісяця. Сума пенсії за період із 01 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року становила 33 622,30 грн (а.с. 72).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 29 грудня 1998 року слідує, що батько відповідача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 50).

Як убачається з копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за І-ІІ квартал 2024 року, ОСОБА_1 отримала стипендію в січні 2024 року, навчаючись в Державному навчальному закладі «Центр сфери обслуговування» (а.с. 19).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.

За приписами статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Отже предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання позивачки (повнолітньої доньки), яка продовжує навчання.

Потреба позивачки ОСОБА_1 у матеріальній допомозі відповідача (батька) витікає з її навчання на денній формі, у зв`язку з чим вона не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи.

Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють його дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З матеріалів справи убачається, що позивачка (донька) ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, а тому об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що остання повинен харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті.

В той же час, колегія суддів враховує, що обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається не може покладатися повністю на одного з батьків. Обов`язок щодо утримання своїх дітей лежить на обох батьках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом, жодним чином не зазначає про розміри доходів своєї матері ОСОБА_6 , в той же час намагається повністю покласти обов`язок щодо її утримання на відповідача ОСОБА_2 , тобто її батька.

Разом з тим, суд, ухвалюючи рішення, не врахував, що в матеріалах справи відсутні довідки про розмір доходів матері позивачки.

Встановлено, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, до її повноліття і станом на 30 вересня 2024 року відсутня заборгованість по їх сплаті (а.с. 92-93).

Колегія суддів наголошує, що діти, народжені в шлюбі, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Також із матеріалів справи убачається, що на утриманні відповідача перебуває його матір ОСОБА_5 , 1958 року народження, яка є особою похилого віку і відповідно є непрацездатною, отримує пенсію за віком у розмірі 3 412,38 грн. Відповідач сплачує витрати за комунальні послуги, де проживає його мати, що підтверджено копіями платіжних інструкцій ( а.с. 51-52, 72).

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням позивача (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, тощо), позивачка не надала і такі не встановлені судом.

Також апеляційний суд наголошує на тому, що відсутні будь-які відомості у матеріалах справи щодо надання допомоги матір`ю позивачки та доходи останньої у період навчання повнолітньої доньки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні матеріали справи, у відповідності до положень пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги і зміни судового рішення, шляхом зменшення розміру стягнутих із відповідача на користь позивачки аліментів із 1/8 до 1/10 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Апеляційний суд вважає, що саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Колосінського Ігоря Анатолійовича задовольнити частково.

РішенняЧерняхівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, яка продовжує навчання із 1/8 до 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно та до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді