Провадження № 2/357/215/25
25 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя - Цукуров В.П.,
секретар судового засідання - Чайка О.В.,
за участю позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника позивачів - адвоката Турченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки -
Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.
У грудні 2024 року позовом ОСОБА_1 (далі - «Позивач-1») та ОСОБА_2 (далі - «Позивач-2»), в інтересах яких діє їхній представник, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - «Відповідач») про позбавлення батьківських прав, - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради (далі - «Третя особа»).
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Позивачі є подружжям. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_4 , 1990 року народження.
13.02.2013 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
У шлюбі у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
04.10.2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано рішенням Бориспільського суду Київської області.
Після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спільні малолітні діти останніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишилися проживати з батьком - ОСОБА_4 . Мати дітей ОСОБА_6 стала проживати окремо та участі у вихованні дітей не приймала, жодної матеріальної допомоги на забезпечення їх потреб не надавала.
09.01.2018 року Бориспільським районним судом Київської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/3 частини від її заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 до досягнення ними повноліття.
З листопада 2017 року та по даний час ОСОБА_6 не сплачувала та не сплачує аліменти на своїх двох малолітніх дітей, що підтверджується довідкою з виконавчої служби та витягом з реєстру боржників.
Рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради, Бориспільського району, Київської області від 11.04.2024 року визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з їхнім батьком - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.10.2014 року.

Враховуючи те, що мати дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_6 починаючи з 2017 року не брала жодної участі у житті своїх дітей, а саме, не проживала та не бачилася з ними, не сплачувала аліменти на їхнє утримання, крім того 22.06.2019 року ОСОБА_6 вдруге вийшла заміж (прізвище після одруження - « ОСОБА_9 »), а з початку повномасштабного вторгнення переїхала з новою родиною на постійне проживання до Республіки Німеччина, а тому її малолітні діти від першого шлюбу - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю залишилися без батьківського піклування.

05.11.2024 року службою у справах дітей Пристоличної сільської ради винесено наказ про взяття на облік дітей, які залишились без батьківського піклування: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Указаним наказом тимчасово влаштовано дітей в родину їх бабусі ОСОБА_1 та покладено на неї персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток, матеріальне забезпечення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Мати дітей ОСОБА_10 після смерті їхнього батька ОСОБА_4 не виявила бажання повертатися в Україну до своїх малолітніх дітей, проживати разом та опікуватися ними. Окрім того, ОСОБА_3 взагалі перестала цікавитися долею свої дітей, їхніми інтересами, потребами, проблемами. Вона не проявляє ніякої зацікавленості по відношенню до своїх дітей, не приймає жодної участі у їх вихованні, не допомагає матеріально.

З народження діти ОСОБА_7 та ОСОБА_11 проживають в будинку у своїх бабусі та дідуся. Після смерті їхнього батька ОСОБА_4 , усі потреби дітей у повному обсязі забезпечують саме вони, як матеріальні так моральні і духовні. Позивачі дбають про здоров`я дітей, їхнє лікування та медичний догляд, фізичний розвиток, освіту, у тому числі і позашкільну, постійно дбаючи про повноцінний гармонійний розвиток дітей, психо - емоційний та моральний стан, докладають максимальних зусиль у розвитку наявних у них задатків та здібностей, у їхньому становленні, як особистостей. Постійно піклуються про те, щоб діти були забезпечені необхідними для їхнього розвитку речами, одягом, створюють для них комфортні побутові умови. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають бажання та можливості бути опікунами у своїх онуків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Позивачі прикладають всі свої зусилля та можливості для того, щоб діти мали можливість гармонійно розвиватися та були забезпечені усіма необхідними для розвитку та навчання речами.

Натомість мати дітей ОСОБА_3 будучи достовірно обізнаною про тяжку життєву ситуацію дітей, викликаною смертю їхнього батька, не вжила жодних заходів по забезпеченню догляду за дітьми, які після смерті батька були позбавлені будь-якого батьківського піклування. Не шукала жодних можливостей зустрітися з дітьми, поспілкуватися з ними, морально їх підтримати, не виявила інтересу до внутрішнього світу та переживань дітей, не вжила щонайменших заходів для надання матеріальної допомоги дітям, тобто повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтуючи при цьому своїми батьківськими обов`язками.

Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх зобов`язань не вчинялося.

Будь-якої фінансової допомоги на утримання дітей Відповідач не надавала та не надає.

Через ухилення Відповідача від виконання батьківських обов`язків Позивачі просили суд позбавити батьківських прав Відповідача відносно її малолітніх дітей та призначити їх їхніми опікунами.

06.01.2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 66).

03.02.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Третьої особи надійшов висновок від 08.01.2025 року №14/42-12 «Про можливість громадянина ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_1 , жителів с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області, виконувати обов`язки опікуна/піклувальника» (а.с. 85, 86-117).

03.03.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Третьої особи надійшло рішення виконавчого комітету Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 13.02.2025 року №50 «Про погодження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 » та висновок «Про погодження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 » (а.с. 125, 126, 127-128).

06.03.2025 року у підготовче судове засідання заявники не з`явилися, до канцелярії суду подали заяви про його проведення без їхньої участі, не заперечувала проти закриття підготовчого провадження (а.с. 134, 135).

У всі призначені в межах підготовчого провадження судові засідання Відповідач жодного разу не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило (а.с. 83, 84).

06.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Постановлено викликати та допитати у якості свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 138).

24.04.2025 року в судовому засіданні Позивачі та їхній представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Позивач-1 пояснила, що Відповідач була її невісткою. За період шлюбу з її сином у них народилися діти, щодо яких вирішується питання. Шлюб вони уклали у 2013 році. ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_22 - ІНФОРМАЦІЯ_5 . 04.10.2017 року рішенням суду шлюб між її сином ОСОБА_15 та Відповідачем було розірвано. Діти залишилися проживати з батьком. 22.06.2019 року ОСОБА_16 вийшла заміж та народила дитину. ІНФОРМАЦІЯ_3 син Позивачів помер, а діти залишилися проживати разом із Позивачами за рішенням органу опіки та піклування. У 2022 році після початку повномасштабного вторгнення росії Відповідач залишила Україну та переїхала разом із сином у Німеччину, де і перебуває до цього часу. Як вона повідомила Позивача-1, вона не планує повертатися в Україну та не в змозі виховувати дітей, вона не проти позбавлення її батьківських прав стосовно її дітей та встановлення над ними опіки з боку Позивачів. Діти навчаються в школі, проживають у окремому будинку, який є власністю Позивача-1, перебувають на повному утриманні Позивачів. Позивач-2 пояснив, що діти проживають усе своє життя з Позивачами. Фактично Позивачі замінили їм батьків.

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що є старостою сіл Велика Олександрівка, Мала Олександрівка, Безуглівка і Чубинське, тобто ОТГ «Пристоличне». Він знає сім`ю Позивачів з 90-х років, вони були сусідами. Увесь цей час він спілкується з родиною Позивачів . Відповідача по справі він останній раз бачив приблизно 8 років тому. Свідку відомо що Відповідач лишила своїх дітей та поїхала жити в місто Біла Церква до своїх батьків. А з початку повномасштабного вторгнення вона поїхала в Німеччину, де й знаходиться дотепер. У минулому році виконком сільської ради в особі голови опікунської ради телефонувала Відповідачу і та повідомила, що відмовляється від дітей. Сім`ю ОСОБА_18 охарактеризував дуже позитивно. Вони в повній мірі надають дітям все, потрібно: забезпечують, виховують та створюють для них усі вимоги.

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона є донькою Позивачів та з народження проживає разом із ними. Відповідач залишила своїх дітей приблизно 7 років тому і вони всі разом: свідок, Позивачі та батько дітей - її брат ОСОБА_19 почали проживати разом в одному будинку. Відповідач написала повідомлення Позивачу-1 про те, що так буде краще, якщо діти житимуть із Позивачами. У подальшому Відповідач дітей не забрала, матеріально їм не допомагала. З того часу, як Відповідач залишила своїх дітей, вона не цікавилася їхнім життям. ОСОБА_14 намагалася зв`язатися із мамою та спілкуватися з нею, але Відповідач не підтримувала контакту. Вона надала перевагу своїй третій дитині.

У судовому засіданні було з`ясовано думку дитини - ОСОБА_7 щодо спору про позбавлення батьківських прав її матері - Відповідача по даній справі. ОСОБА_14 пояснила, що останній раз вона бачила свою маму приблизно 4 роки тому. Тоді вона разом з Позивачем-1 їхали через місто Біла Церква та остання запропонувала їй заїхати до мами. На День народження Відповідач написала повідомлення з привітанням. Більше жодного спілкування між ними не було. Жодних подарунків Відповідач ніколи їй не дарувала, не питала як у неї справи у школі.

У судовому засіданні було з`ясовано думку дитини - ОСОБА_8 щодо спору про позбавлення батьківських прав його матері - Відповідача по даній справі. ОСОБА_22 пояснив, що свою маму - Відповідача по справі він ніколи не бачив, він не знає як вона виглядає. Мама один раз привітала його з ОСОБА_20 народження коли йому виповнилося 8 років, направивши повідомлення на бабусин телефон.

Присутній у залі суду психолог ОСОБА_21 зазначила, що у дітей відсутній емоційний зв`язок з мамою, що видно зі зроблених дітьми малюнків їхньої родини.

У призначені по справі судові засідання Відповідач не з`явилася, до канцелярії суду засобами електронного зв`язку подала заяву про розгляд даної справи без її участі. Заявила про те, що вона повністю погоджується з позовними вимогами до себе. Заяву підписані з використання електронного цифрового підпису (а.с. 147, 148, 156, 157).

У судове засідання представник Третьої особи не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд даної справи без його участі (а.с. 144).

Згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Позивачі є подружжям. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_4 , 1990 року народження. Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 98, 117)

13.02.2013 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 04.10.2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано рішенням Бориспільського суду Київської області по справі №359/5995/17 (а.с. 24).

У шлюбі у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20, 166).

09.01.2018 року Бориспільським районним судом Київської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/3 частини від її заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 до досягнення ними повноліття (а.с. 38).

З листопада 2017 року та по даний час ОСОБА_6 не сплачувала та не сплачує аліменти на своїх двох малолітніх дітей, що підтверджується довідкою з виконавчої служби та витягом з реєстру боржників. Заборгованість Відповідача зі сплати аліментів станом на 01.03.2025 року становить 300210,85 гривень (а.с. 159-160).

Рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради, Бориспільського району, Київської області від 11.04.2024 року визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з їхнім батьком - ОСОБА_4 (а.с. 44).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.10.2014 року (а.с. 25).

22.06.2019 року ОСОБА_6 вдруге вийшла заміж (прізвище після одруження - « ОСОБА_9 »), а з початку повномасштабного вторгнення переїхала з новою родиною на постійне проживання до Республіки Німеччина (а.с. 23, 51-52, 53-54, 55-56).

05.11.2024 року службою у справах дітей Пристоличної сільської ради винесено наказ про взяття на облік дітей, які залишились без батьківського піклування: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Указаним наказом тимчасово влаштовано дітей в родину їх бабусі ОСОБА_1 та покладено на неї персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток, матеріальне забезпечення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 26).

Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_11 проживають в будинку Позивачів, який належить Позивачу-1 (а.с. 42, 92-96).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 08.01.2025 року для дітей відведена кімната, де розташовані окремі дитячі ліжка, шафа для одягу. Для кожної дитини створений індивідуальний куточок для навчання та відпочинку. Базові потреби дітей забезпечуються. Позивачі здійснюють догляд за дітьми та забезпечують їх матеріально (а.с. 97).

За станом здоров`я позивачі можуть бути опікунами дітей, що підтверджується висновками про стан здоров`я заявника від 12.11.2024 року №193 та №192 (а.с. 28, 29).

Відповідно до витягів з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (повний) серії ФОВА-002520389 та серії ФОВА-002516568, виданих Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України Позивачі до кримінальної відповідальності не притягуються незнятої чи непогашеної судимості не мають (а.с. 30, 31).

Позивачі офіційно працевлаштовані, мають стабільний дохід, за місцем проживання характеризуються позитивно (а.с. 32-34, 35-37, 45, 46).

Згідно з висновком від 08.01.2025 року №14/42-12 «Про можливість громадянина ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_1 , жителів с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області, виконувати обов`язки опікуна/піклувальника» Позивачі можуть бути опікунами, утримувати та виховувати дітей (а.с.86-87).

Відповідно до висновку «Про погодження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 », затвердженого рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 13.02.2025 року №50 позбавлення Відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним (а.с. 127-128).

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права України.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За правилами частини першої статті 19 Конвенції держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.09.2021 року справа №459/3411/18.

Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами, або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки і піклування.

Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Висновки суду.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Аналіз наявних у справі письмових доказів та показань свідків дозволяє зробити висновок, що доводи Позивачів про нехтування Відповідачем батьківськими обов`язками щодо утримання та виховання своїх дітей знайшли своє підтвердження. Ураховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що є об`єктивні причини для позбавлення Відповідача батьківських прав відносно її сина та доньки. Вимоги Позивачів є законними, обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Позбавлення Відповідача батьківських прав відповідає інтересам дітей.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Разом з цим суд вважає за необхідне встановити опіку над малолітніми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити їхніми опікунами Позивачів по даній справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 89, 141, 254, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікунами малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікунами малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Третя особа - Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, місцезнаходження: вулиця Фестивальна, будинок 39, с. Щасливе, Бориспільський район, Київська область, 08325, .

Повне судове рішення складено 07.05.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров