ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 травня 2025 року

м. Харків

справа № 611/138/25

провадження № 22-ц/818/2624/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Маміної О.В,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 06 березня 2025 року, постановлене суддею Масло С.П.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати бездіяльність Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» за його зверненням від 14 грудня 2024 року, яке не розглянуте і не вирішене у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а керівником відповідача або його заступником не встановлений необхідний термін для його розгляду, про що не повідомлено особі, яка подала звернення, тобто позивачу та не надіслана йому відповідачем письмова відповідь про результати розгляду заяви, чим порушені його права, як споживача; зобов`язати Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій» розглянути і вирішити звернення позивача від 14 грудня 2024 року та надати письмову відповідь.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем фактично оспорюється ненадання відповідачем відповідей на запити про доступ до публічної інформації. Згідно пункту 7 частини 1 статті 19 КАС України даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 14 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Благоустрій» із заявою, в якому просив надати інформацію щодо якості питної води на межі інженерно-технічних систем постачання послуги виконавчця та інженерно-технічних систем споживача, тобто у технологічному колодязі, що розташований поблизу будинку №94 вул. Холодноярська по вул. Північній м.Барвінкове, здійснивши відбір проб питної води для дослідження на відповідність її показників безпеки та якості вимогам Державних санітарних норм відповідно до ДСТУ.

Зазначена заява направлена на електронну пошту КП «Благоустрій» та підписана електронним цифровим ключем.

Відповідачем надано відповідь на заяву від 07.01.2025 року та зазначено, що обстеження буде проведено 09.01.2025 року.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив визнати бездіяльність Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» за його зверненням від 14 грудня 2024 року, яке не розглянуте і не вирішене у термін не більше одного місяця від дня його надходження, а керівником відповідача або його заступником не встановлений необхідний термін для його розгляду, про що не повідомлено особі, яка подала звернення, тобто позивачу та не надіслана йому відповідачем письмова відповідь про результати розгляду заяви, чим порушені його права, як споживача; зобов`язати Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій» розглянути і вирішити звернення позивача від 14 грудня 2024 року та надати письмову відповідь.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1, 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу частини 1 статті 13 закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся із позовом до відповідача як до розпорядника публічної інформації у розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Окрім того, як видно із матеріалів справи, позивачем фактично оспорюється ненадання відповідачем відповідей на запити про доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 23 Закону «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволені запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядником обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядника інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації поширюється юрисдикція адміністративних судів. Стаття 20 КАС України розмежовує предметну юрисдикцію адміністративних судів та встановлює перелік справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам та окружним адміністративним судам.

У справі в розумінні Закону №2939-VI, запитувана ОСОБА_1 у відповідача інформація предметно належить до інформації, що була отримана або створена в процесі виконання ним своїх повноважень, тобто є публічною.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку передбаченому КАС України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 06 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 07.05.2024