Справа 556/2209/24
Номер провадження 2/556/135/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19.03.2025 року. сел. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в сел. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , про визнання батьківства.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач ОСОБА_2 , на даний час проживає однією сім`єю з ОСОБА_4 та мають трьох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Водночас старші діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , записані на іншого чоловіка ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_10 перебувала в шлюбі на час їх народження. Проте даний чоловік не являється їх біологічним батьком. Також батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у свідоцтвах про їх народження було зазначено: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 .

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 122 СК України, згідно якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Шлюб між ОСОБА_10 та її колишнім чоловіком було розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.12.2018 року в справі № 569/17111/18.

Позивач вважає себе батьком малолітніх дітей, зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду, оскільки в позасудовому порядку вирішити спірні питання сторони не змогли.

Вказана позовна заява ОСОБА_2 , надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 25.07.2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 01.08.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.01.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 , не з`явився однак попередньо надав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Також просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник позивача адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що суду надано належні та допустимі докази біологічного походження дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме від позивача, що є достатньою підставою для задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав.

За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено та не заперечувалося учасника справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживають разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є батьками дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому інформація про батька у свідоцтвах про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 була зазначена згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України та вказано ОСОБА_3 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.12.2018 року в справі № 569/17111/18 шлюб між ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , було розірвано.

Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження проведеного у Медико-генетичному центрі «МАМА ПАПА» № 45170 від 06.12.2024 підтверджено батьківство ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ймовірністю не менше 99,99999%.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно з частиною 1 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини встановлені судом, з урахуванням дослідження ДНК, з огляду на відсутність кровного споріднення між відповідачем та малолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним експертним висновком, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення вимог позивача стосовно визнання його батьком малолітніх дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 19, 125-128, 135 СК України, ст.ст. 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянина України, уродженця м. Кузнецовськ Рівненськоі області батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис №106, уродженця міста Рівне, Рівненської області.

Уповноваженому органу ДРАЦСу внести зміни до актового запису №106 від 11.01.2014 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вказати батьком ОСОБА_5 громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненськоі області, із видачею нового свідоцтва про народження.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянина України, уродженця м.Кузнецовськ Рівненськоі області батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис №927, уродженки міста Рівне, Рівненської області.

Уповноваженому органу ДРАЦСу внести зміни до актового запису №927 від 10.04.2015 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вказати батьком ОСОБА_6 громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненськоі області, із видачею нового свідоцтва про народження.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами які не приймали участі при розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.В.Іванків

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП невідомо), паспорт серія НОМЕР_4 , житель, АДРЕСА_2 .