Справа № 468/2101/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 рокуБаштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Янчука С.В., секретаря Серака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зміну (зменшення) розміру аліментів. В позовній заяві позивач зазначив, що заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 гривень на кожну дитину, в загальному розмірі 40 000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття.

Позивач вказує, що з часу винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів його матеріальне становище погіршилося, оскільки:

-У позивача погіршився стан здоров`я;

-Відбулося значне погіршення матеріального становища позивача, а саме згідно виконавчого провадження від 06.06.2024 № 75221524 з ОСОБА_1 стягується заборгованість на користь ОСОБА_7 в сумі 2 000 000 згідно рішення суду № 468/1590/23.

У зв`язку з викладеним позивач просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки з 10 000 грн. до 3000 грн. на кожну з чотирьох дітей сторін щомісячно, загалом 12 000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України за власною ініціативою суду з повідомленням (викликом) сторін.

17.02.2025 року до суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому остання просила в задоволенні вищезазначеного позову відмовити повністю.

27.02.2025 позивачем до суду надано уточнену позовну заяву.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову.

Представник відповідача та відповідач до суду не з`явилися, про час слухання справи повідомлялися вчасно та належним чином, відповідач повідомлялася через систему «Електронний суд». До суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без участі.

Суд, дослідивши матеріали справи (копії : заочного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.03.2024 року по справі № 468/42/24, трудового договорувід 02.10.2023 року, наказу № 6 від 29.09.2023 року, довідки про доходи у вигляді заробітної плати за 2024 рік від 05.09.2024року, договору про передачу в оренду нежитлового приміщення - магазину промислових товарів від 20.09.2023 року, консультативного висновку невролога від 24.01.2024, консультативного висновку лікаря-кардіолога від 28.06.2024 року, рецепту № 604 від 24.01.2024 року, результатів гістологічного дослідження від 03.07.2024 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №13711/731, доказів витрат на лікування, податкової декларації ОСОБА_1 за 2024 рік, копії постанов ВП 74339137, рішення суду щодо позики ОСОБА_8 , касових чеків (від 23.01.2025 на 1430 грн., від 16.01.2025 на 925грн. , від 16.01.25 на 3420 грн., від 23.01.25 на 2050грн., від 23.01.25 на 918,6 грн., від 23.01.25 на 4111,46 грн., від 23.01.25 на 1687,97 грн. , від 24.01.25 на 490 грн. від 24.01.25 на 11975грн. від 23.01.25 на 1683,80 грн., від 240125 на 6240грн., від 24.01.25 на 2500 грн., від 09.12.24 на 800 грн., від 09.12.24 на 1208,26 грн., від 09.12.24 на 230грн., від19.10.24 на 21000грн.), електронного направлення на стоматологічне обстеження від 09.12.24, відзив відповідача , уточнену позовну заяву з додатками) приходить до наступного.

Як убачається з тексту позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду, він просив саме зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.03.2024 року на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 (десять тисяч) гривень на кожну дитину, в загальному розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття.

Тобто, позивачем було чітко визначений предмет позову (спосіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідачки), а також викладені обставини, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, тобто підстави позову, які згідно зі ст. 175 ЦПК України суд не може змінити без згоди позивача.

Аналіз позовної заяви свідчить про те, що предметом позову у даній справі є зменшення розміру визначених рішенням суду аліментів, а на положення 192 СК України позивач посилався як на підстави позову.

В межах заявлених позовних вимог у даній справі, виходячи з предмету позову, суд керується частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на утримання дітей, посилаючись на зміни матеріального стану та погіршення його здоров`я.

Як на підставу зменшення розміру аліментів на дітей позивач посилався на зміну матеріального стану після винесення рішення Баштанського районного суду Миколаївської області рішення від 02 листопада 2023 року у зв`язку зі стягненням з нього заборгованості за договором позики на користь ОСОБА_7 в розмірі 2 000 000 грн.

Крім, того на підтвердження погіршення стану здоров`я позивач вказав, що 24.01.2024 року позивачеві надано консультативний висновок невролога,яким останньому встановлений діагноз: хронічна вертеброгення радикулопатія L3-L5,L-5-S-1 з помірним больовим та м`язово тонічним синдромами, загострення; соматоформна вегетативна дисфункція з вестибулопатією. Згідно довідки від 23.01.2025 ПП ЛДЦ «Клініка еферентної тепарпії доктора Чорномиза» позивачу встановлено діагноз хронічний вірусний гепатит В, нереплекативна стадія, медикаментозний гепатит, хронічний холецистит. Знаходиться на противірусній терапії з 2017 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що майновий стан позивача по зрівнянні з тим, який був на час винесення рішення Баштанським районним судом Миколаївської області рішення від 15.03.2024 року про зміну розміру та способу стягнення аліментів по справі 468/42/24 не змінився. Оскільки на час винесення рішення про зміну розміру та способу стягнення аліментів, вже було ухвалено рішення від 02.11.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики на користь ОСОБА_7 в розмірі 2 000 000 грн. по справі 468/1590/23, яке набрало законної сили і підлягало виконанню окремо.

Більше того, належних та допустимих доказів на підтвердження того, який матеріальний стан був у позивача на час винесення рішення Баштанським районним судом Миколаївської області рішення від 15.03.2024 року про зміну розміру та способу стягнення аліментів по справі 468/42/24 та яким він є на час звернення до суду, позивач не надав та не посилався на них в позовній заяві.

Щодо підстави для зменшення розміру аліментів як - погіршення стану здоров`я. Суд звертає увагу, що позивачем долучено ряд письмових доказів, а саме консультаційних висновків, квитанцій, товарних чеків датованих до дати ухвалення рішення про зміну розміру та способу стягнення аліментів 15.03.2024 року, а саме стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 (десять тисяч) гривень на кожну дитину, в загальному розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. Так, наприклад, у якості доказу погіршення стану здоров`я позивачем долучено до позовної заяви копії консультаційного висновку невролога від 24.01.2024 року, форми рецептурного бланку для виписування лікарський засобів від 24.01.2024 року, товарного чеку №09037874 від 05.03.24, чеків №5690, №104553, №1905, № від 23.01.2024, замовлення від 24.01.2024 №вул-, карти комплексного обстеження від 23.01.2024 року.

В матеріалах справи містяться письмові докази про те, що дійсно позивач придбавав неодноразово ліки, здавав аналізи, проходив обстеження, перебував на стаціонарному лікуванні (упродовж 4 днів).

Згідно довідки від 23.01.2025 ПП ЛДЦ «Клініка еферентної терапії доктора Чорномиза» позивачу встановлено діагноз хронічний вірусний гепатит В, нереплекативна стадія, медикаментозний гепатит, хронічний холецистит. Знаходиться на противірусній терапії з 2017 року. Вказане вище означає, що погіршення здоров`я відбулося щонайменше з 2017 року.

Таким чином, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, стан здоров`я сторін, і що саме ці зміни впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

З наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог неможливо встановити, що у ОСОБА_1 відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану та стану здоров`я після 15.03.2024 (дата винесення судом судового рішення про зміну розміру та способу стягнення аліментів). Лише факт стягнення з позивача аліментів на обох дітей. Позивач

Інших належних та допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення його здоров`я позивачем суду надано не було.

Відсутність у позивача заборгованості по сплаті аліментів по виконанню рішення Баштанського районного суду Миколаївської області рішення від 15.03.2024 року свідчить тільки про наявність у нього можливості утримувати спільних з відповідачем дітей.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що в межах заявлених позовних вимог та наданих суду доказів у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дітей через суттєву на думку позивача зміну матеріального стану платника аліментів в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення суду.

Проте, згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан та стан здоров`я, оскільки він витрачає значні кошти на лікування та відносно нього відкрито виконавче провадження від 06.06.2024 № 75221524 яким з позивача стягується заборгованість на користь ОСОБА_7 в сумі 2 000 000 згідно рішення суду № 468/1590/23.

Отже, саме позивач повинен був довести обставини, які мають значення для вирішення спору за ст. 192 СК України, зокрема, і те, що зміна його матеріального становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти на утримання спільних з відповідачем в раніше визначеному судовим рішенням розмірі та надати відповідні докази, що позивачем зроблено не було.

Суд звертає увагу, що згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд вважає, що розмір аліментів на утримання дітей відповідно до рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.03.2024 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач здійснює витрати на лікування та відрахування за виконавчим провадження про стягнення заборгованості за договором позики, без підтвердження того, що вищевказані обставини вплинули на можливість сплачувати аліменти на дітей у раніше визначеному судовим рішенням розмірі, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з відповідачкою та суперечитиме їх інтересам.

Суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна стану здоров`я та відрахування за виконавчим провадження про стягнення заборгованості за договором позики, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

За такого в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст. 12,13,18,81 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

Повне судове рішення складене 18.04.2025 року.

СУДДЯ: