Провадження № 2/641/1176/2025 Справа № 645/7826/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання Микитюк В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 07752-07/2024 від 08.07.2024 в розмірі 32600,00 грн., відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 07762-07/2024, за умовами якого останній надано в розпорядження кредитні кошти в сумі 8000,00 грн. строком на 120 днів до 04.11.2024 зі сплатою відсотків в розмірі 1,5% на день. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору станом на 30.10.2024 виникла заборгованість в розмірі 32600,00 грн., з яких 8000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 13800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 10800,00 грн. заборгованість за пенею.

30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого останньому передано право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема і за Договором про надання фінансового кредиту № 07762-07/2024 від 08.07.2024.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду надано відзив, з якого вбачається, що із заявленими позовними вимогами вона не згодна в повному обсязі. Так, позивачем не надано суду доказів на підтвердження отримання нею кредитних коштів. В заяві-анкеті на отримання фінансового кредиту не зазначено розмір відсотків за користування кредитними коштами та не встановлено відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, нарахований позивачем розмір пені перевищує навіть розмір основного боргу. Крім того, її чоловік є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вона як член сім`ї має пільги у виді звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій. Відповідач також вважає, що розмір витрат на оплату послуг представника не є співмірним.

У судове засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» адвокат Боденко А.А. не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справим за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

08.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 07762-07/2024 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого останній надано у розпорядження кредитні кошти в розмірі 8000,00 грн. строком на 120 днів до 04.11.2024 зі сплатою відсотків в розмірі 1,5% на день.

Кредитні кошти перераховані 08.07.2024 на кредитну карту відповідача, що підтверджується квитанцією про зарахування № 446779652 через систему iPay.ua.

Відповідач ОСОБА_3 змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 » у зв`язку із укладенням шлюбу 18.04.2024 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору станом на 30.10.2024 виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 13800,00 грн., відповідно до п. 5.3 Договору у випадку прострочення сплати тіла кредиту та процентів нараховано неустойку у вигляді штрафу в розмірі 10800,00 грн., а всього 32600,00 грн.

30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого останньому передано право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема і за Договором про надання фінансового кредиту № 07762-07/2024 від 08.07.2024, укладеного із ОСОБА_2 .

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач ОСОБА_1 допустила порушення відповідних боргових зобов`язань, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала.

Позицію відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження надання їй у розпорядження кредитних коштів суд розцінює критично, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують факт перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний відповідачем у своїй заявці. В свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначений рахунок їй не належить і грошові кошти у вказаному розмірі 08.07.2024 не надходили.

Щодо твердження відповідача ОСОБА_1 в частині наявності у неї пільги у виді звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, в силу проходження її чоловіком служби у ЗСУ, як визначено ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Аналізуючи надані відповідачем документи на підтвердження проходженням її чоловіком ОСОБА_5 служби у ЗСУ, суд приходить до переконання, що відповідачем не надано документального підтвердження того, що у період обумовленого договором 120-денного строку нарахування відсотків, тобто з 08.07.2024 по 04.11.2024, він був військовослужбовцем, який брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

У зв`язку з цим суд вважає, що правові підстави для звільнення відповідача ОСОБА_1 від нарахування як відсотків за користування кредитом, так і від нарахування штрафних санкцій, обумовлених умовами договору, відсутні.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі№ 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію Договору про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024, копію Детального опису робіт, виконаних адвокатом Боденко А.А., від 03.12.2024 на виконання умов договору про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 03.12.2024 до Договору про надання правової допомоги № 3 від 28.11.2024.

Суд враховує складність даної справи, а також надані адвокатом послуги та приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним, а тому задоволенню підлягають понесені позивачем витрати на правову допомогу частково, а саме в сумі 3000,00 грн., що є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 07752-07/2024 від 08.07.2024 в розмірі 32600,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а всього 38022,40 грн. (тридцять вісім тисяч двадцять дві гривні 40 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», , м. Київ, вул. Михайла Грушевського,10.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Є.Боговський