ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання права іпотеки припиненим, виключення записів про іпотеку та обтяження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання права іпотеки припиненим, виключення записів про іпотеку та обтяження нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.06.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №40/304-5, відповідно до умов якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав позивачу грошові кошти у розмірі 36715,00 доларів США.

31.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №52/119-6.

У забезпечення виконання зобов`язань, що випливають із вищевказаних договорів, між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір №745 від 31.08.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., реєстровий номер 3041.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 передано в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

У подальшому, Іпотекодержателем став правонаступник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», а саме - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2019 року, номер інформаційної довідки: 162259649, державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим С.О. 27.11.2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38419555 від 29.11.2017 року, здійснено реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_2 .

ПАТ «Укрсоцбанк» видав позивачу довідку №1597 від 19.12.2017 року про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, відповідно до якого ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №52/119-6 від 31 серпня 2006 року у розмірі 34662,58 (тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят два долара США 58 центів) та пені 95027,79 (дев`яносто п`ять тисяч двадцять сім доларів США 79 центів).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.11.2023 року, номер інформаційної довідки: 356644055, розмір основного зобов`язання складає: 40 000 доларів США, строк виконання основного зобов`язання: 30.08.2021 року. Отже, сума прощеного боргу склала основну заборгованість, яка на дату прощення боргу склала 34 662,58 доларів США, тобто у межах максимального ліміту заборгованості згідно з актуальною інформацією із реєстру про державну реєстрацію іпотеки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі №804/1755/18 було визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Молчанова Сергія Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 3841955 від 29.11.2017 року щодо об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 101.

У подальшому, ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про проведення реєстраційних дій про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі №804/1755/18, яке набрало законної сили 06.07.2018 року.

Рішенням державного реєстратора №45428252 від 08.02.2019 року позивачу було відмовлено у скасуванні у зв`язку із встановленими суперечностями індексного номеру скасованого рішення державного реєстратора: а саме замість правильного «38419555», рішення суду містило неправильний «3841955».

Після отримання ухвали про виправлення описки від 17.10.2023 року у справі №804/1755/18, ОСОБА_1 24.10.2023 року повторно звернулася до державного реєстратора про скасування державної реєстрації права власності іпотекодержателя - ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки та отримала рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій №69876288 від 24.10.2023 року.

Відмова була вмотивована тим, що право власності за Іпотекодержателем вже скасовано на підставі рішення суду від 05.06.2018 року у справі №804/1755/18.

Тобто, 24.10.2023 року ОСОБА_1 дізналася щодо проведених реєстраційних дій не тільки у частині скасування права власності, а також про реєстрацію нового Іпотекодержателя, а саме Акціонерного товариства «Альфа-Банк».

На думку позивача, вищевикладені обставини та правові підстави свідчать про те, що Іпотекодержатель, яким станом на 27.11.2017 року був ПАТ «Уксоцбанк», спочатку вчинив односторонній правочин - задовольнив забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та простив основне зобов`язання, яке згідно з актуальною інформацією про державну реєстрацію іпотеки складає 40 000,00 доларів США - у межах максимального ліміту заборгованості, визначеного Договором кредиту, яка станом на 19.12.2017 року (дата прощення боргу) за даними Іпотекодержателя складала 34 662,58 доларів США, а пізніше відповідно до передавального акту №10221-10229 від 11.10.2019 року, передав вказану заборгованість за рахунком «2203» АТ «Альфа-Банк».

У зв`язку із прощенням боргу, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з листом від 26.06.2018 року №056-12/99-684, у результаті чого було складено податкові повідомлення - рішення від 04.04.2019 року, №, №, №, на підставі яких нараховано податковий борг у розмірі 259 397,94 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі № 160/7128/20 було стягнуто із ОСОБА_1 суму податкового боргу у розмірі 259 397,94 гривень на користь держави.

Тобто, Іпотекодержатель повідомив Головне управління ДФС у Дніпропетровській області про нарахований та виплачений дохід у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості Іпотекодавцеві листом від 26.06.2018 року вже після ухвалення Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення від 05.06.2018 року у справі №804/1755/18 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Молчанова Сергія Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 3841955 від 29.11.2017 року, щодо об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 101.

Постановою заступника начальника відділу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Приновою С.Г. від 09.04.2021 року було відкрито виконавче провадження №65069979 на підставі виконавчого листа №160/7128/20 від 17.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми податкового боргу у розмірі 259 397,94 грн..

Відповідно до довідки №80285 від 08.12.2023 року, виданою Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), із ОСОБА_1 стягнуто 6698,83 грн..

На думку позивача, у зв`язку із вчиненням Іпотекодержателем одностороннього правочину, а саме задоволення забезпеченої іпотекою вимоги та прощення основного зобов`язання, ПАТ «Укрсоцбанк» 27.11.2017 року припинив іпотеку задоволенням забезпеченої іпотекою вимоги, а 19.12.2017 року - прощенням боргу. Отже, станом на дату укладання між ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» акту приймання передачі від 11.10.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 була відсутня.

АТ «Альфа-Банк» прийняло прощену заборгованість та фактично не є Іпотекодержателем за іпотечним договором №745 від 31.08.2006 року.

Згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» є Акціонерне товариство «Сенс-Банк».

Враховуючи зазначене позивач просила суд:

- визнати припиненим право іпотеки, згідно з договором №745, посвідченим 31 серпня 2006 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., який зареєстровано в реєстрі за №3041, укладеного між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС-БАНК», .

- виключити запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку: 23640225, внесений на підставі Договору іпотеки №745 (до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений за номером ВЕВ000653-656), посвідчений 31 серпня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., реєстровий №3041, щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

- виключити запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 23640152, внесений на підставі Договору іпотеки №745 (до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений за номером ВЕВ000653-656), посвідчений 31 серпня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., реєстровий №3041, щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання права іпотеки припиненим, виключення записів про іпотеку та обтяження нерухомого майна відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №40/304-5, відповідно до умов якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав позивачу грошові кошти у розмірі 36715,00 доларів США (а.с.42-43).

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 03.07.2006 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.12.2004 року №3839 та 22.12.2005 року №5379, ОСОБА_1 належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2006 року, номер витягу: 11130342 (а.с.22,47).

31.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №52/119-6 (а.с.44-46).

У забезпечення виконання зобов`язань, що випливають із вищевказаних договорів, між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір №745 від 31.08.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., реєстровий номер 3041 (а.с.38-41).

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 передано в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору, за взаємною згодою сторін вартість Предмету іпотеки становить 420 000,00 гривень, що в еквіваленті складає 83 168,32 доларів США 32 центи, за офіційним курсом НБУ на дату укладання Договору.

Згідно з п. 1.4 Договору, вартість Предмету іпотеки відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому 02.08.2006 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», номер витягу: 11421126, реєстраційний номер: 15254272, складає 165 550,00 грн.

У подальшому, Іпотекодержателем став правонаступник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», а саме - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Відповідно до довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 19.12.2017 року №1597, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», позивача було повідомлено, що у порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку", 27.11.2017 року банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , яка перебувала в іпотеці банку відповідно до умов іпотечного договору від 31.08.2006 року №52/119-6.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмету іпотеки станом на 27.11.2017 року визначена на рівні 1 717 829,00 гривень. Таким чином, після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №52/119-6 від 31.08.2006 року склала 129 690,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.11.2017 року складає 3 490 440,71 гривень. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість позивачу прощено (анульовано) залишок заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №52/119-6 від 31.08.2006 року.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України до річного доходу позивача за 2017 рік включено дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 34 662,28 доларів США (а.с.57).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.11.2023 року, номер інформаційної довідки: 356644055, розмір основного зобов`язання складає: 40 000 доларів США, строк виконання основного зобов`язання: 30.08.2021 року (а.с.58-60).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі №804/1755/18 було визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Молчанова Сергія Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 3841955 від 29.11.2017 року щодо об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером 101. Вказане рішення набрало законної сили 06.07.2018 року (а.с.61-66).

У зв`язку із прощенням боргу, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з листом від 26.06.2018 року №056-12/99-684, у результаті чого було складено податкові повідомлення - рішення від 04.04.2019 року, №, №, №, на підставі яких нараховано податковий борг у розмірі 259 397,94 гривень (а.с.29-31). Вказані повідомлення позивачкою не оскаржувалися.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі № 160/7128/20 було стягнуто із ОСОБА_1 суму податкового боргу у розмірі 259 397,94 гривень на користь держави (а.с.32-33). Вказане рішення позивачкою не оскаржувалося.

Постановою заступника начальника відділу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Приновою С.Г. від 09.04.2021 року було відкрито виконавче провадження №65069979 на підставі виконавчого листа №160/7128/20 від 17.02.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми податкового боргу у розмірі 259 397,94 грн. (а.с.34).

24.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про скасування державної реєстрації права власності іпотекодержателя - ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки (а.с.25).

Рішенням державного реєстратора №69876288 від 24.10.2023 року позивачці було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що право власності за Іпотекодержателем вже скасовано на підставі рішення суду від 05.06.2018 року у справі №804/1755/18 (а.с.26).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачкою не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами наявності обставин для припинення іпотеки, передбачені договором та Законом України "Про іпотеку".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Підстави для припинення зобов`язання визначені у ст. ст. 598 - 609 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом, а тому згідно з указаною нормою іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» доповнено, що у разі якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома предметами іпотеки (у тому числі за декількома договорами іпотеки), а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язання боржником та/або іпотекодавцем в частині, що залишилася невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.

Попередня редакція ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачала, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основних зобов`язань є недійсними.

Таке правило діяло на час укладення договору іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки 02 травня 2018 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (провадження № 14-121цс21) дійшла висновку, що, допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим самим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

З огляду на зазначене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц (провадження № 61-22462св18) та від 20 листопада 2019 року у справі № 295/795/19 (провадження № 61-12137св19), про те, що в разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями цього Закону всі наступні вимоги є недійсними.

При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у відповідній редакції) вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів.

Положеннями ч. 1 ст. 605 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Прощення (анулювання) боргу - це односторонній правочин, який вчиняє кредитор та який не потребує дій на його виконання. Під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. Правочин, спрямований на припинення зобов`язання прощенням боргу, треба вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора про прощення боргу.

Визнаючи іпотеку за іпотечним договором від 04.09.2007 року № 38-02/1132 припиненою, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрсобанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») здійснило прощення боргу позивача, повідомивши про це позичальника у письмовій формі, тобто вчинив односторонній правочин щодо анулювання заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правовою підставою для анулювання (прощення) боргу позивача було звернення банком стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності, що в силу вимог ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) мало своїм наслідком недійсність усіх наступних вимог банку щодо виконання основного зобов`язання.

Однак, оскільки в подальшому рішенням суду реєстрація права власності на іпотечну квартиру за банком була скасована, право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на іпотечну квартиру припинено, у зв`язку з чим наслідки позасудового врегулювання спору, визначені статтею 36 Закону України «Про іпотеку», не наступили, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що зобов`язання з решти боргу припинено, так як звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулось (реєстрація скасована судовим рішенням), а відповідно, не відбулось і погашення боргу за рахунок іпотечного майна.

Також колегія суддів враховує, що у довідці про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 19.12.2017 року №1597 банк зазначив, що залишок заборгованості позивача за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №52/119-6 від 31.08.2006 року становив станом на 27.11.2017 року у розмірі 3 490 440,71 гривень, тоді як вартість предмета іпотеки визначена у розмірі 1 717 829,00 гривень.

Тобто, після досудового врегулювання спору відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» позивачу було анульовано (прощено) залишок заборгованості за кредитним договором, не покритий вартістю предмета іпотеки, що не є тотожним рішенню про анулювання (прощення) всієї кредитної заборгованості відповідно до статті 605 ЦК України.

З викладеного вбачається, що зв`язку зі скасуванням рішенням суду реєстрації права власності банку на предмет іпотеки наслідки позасудового врегулювання спору, визначені статтею 36 Закону України «Про іпотеку», не наступили, оскільки не відбулось погашення боргу за рахунок іпотечного майна, наявність кредитної заборгованості підтверджена матеріалами справи.

Та обставина, що ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке змінило назву на АТ «Сенс Банк», здійснило прощення залишку заборгованості позивача, повідомивши про це позичальника у письмовій формі, тобто вчинило односторонній правочин щодо анулювання частини заборгованості, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки зі змісту повідомлення банку від 19.12.2017 року та довідки про отриманий дохід у вигляді прощення боргу вбачається, що прощення (анулювання) боргу було здійснене під умовою задоволення вимог іпотекодержателя у зв`язку з оформленням права власності на предмет іпотеки на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку", та що банк анулює частину заборгованості позичальника, не покриту вартістю предмета іпотеки. Однак, у зв`язку зі скасуванням реєстрації права власності банку на іпотечне майно, основне зобов`язання не є припиненим та банком відновлено у позабалансовому обліку заборгованість за договором кредиту.

Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 756/11478/19 дійшов висновку, що прощення боргу є одностороннім правочином, що не звільняє кредитора юридичну особу, що вчинила такий правочин, від обов`язку оформити документ бухгалтерського обліку, в якому відображено зміст зобов`язання, що припиняється прощенням боргу, а будь-якого кредитора від обов`язку в суді доказувати відповідні обставини. Дії кредитора щодо прощення (анулювання) заборгованості за кредитним договором, зобов`язання за яким було припинено раніше, спричиняють виникнення у боржника обов`язку зі сплати податків за відсутності будь-якого зобов`язання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що основне зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №52/119-6 від 31.08.2006 року припинене внаслідок прощення боргу кредитором, тому немає підстав для припинення обтяження предмета іпотеки.

Схожі за змістом висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 755/10942/17 (провадження № 61-15442св23).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 07 травня 2025 року.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: