Справа № 621/2941/24
Провадження № 2/621/135/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09 травня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,

представник третьої особи - Мартинова Олена Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,

в с т а н о в и в:

01.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, з наступними вимогами: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.04.2015 позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 . Шлюб зареєстровано Лозівською сільською радою Кегичівського району Харківської області, актовий запис № 01.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В січні 2023 року шлюбне життя з відповідачкою припинилося, вона залишила сім`ю та змінила місце свого проживання. Позивач ОСОБА_1 з дітьми залишився мешкати у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На протязі півтора роки мати дітей ОСОБА_3 не висловлює бажання бачити дітей, не цікавиться їх життям, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з ними чи брати участь в їх вихованні, матеріально не допомагає дітям, не поздоровляє їх зі святами, не бере участі в лікуванні та інших заходах.

В лікарні, в школі та інших закладах та організаціях усюди вимагають згоду матері на будь які дії пов`язані з малолітніми дітьми. Діти повністю залежні від відповідачки, а отримати згоду чи присутність ОСОБА_3 в будь-якій інстанції не можливо.

Зазначені факти позивачем розцінюється як ухилення матері малолітніх дітей - ОСОБА_3 від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, свідоме нехтування їми, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене, зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з метою захисту прав малолітніх дітей, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 20 серпня 2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.09.2024, задоволено клопотання позивача про витребування від Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області висновку про доцільність/недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.09.2024 у зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено до 28.10.2024.

28.10.2024 у зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено до 19.11.2024.

19.11.2024 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено до 04.12.2024.

04.12.2024 у зв`язку з неявкою учасників підготовче засідання відкладено до 19.12.2024.

19.12.2024 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному підготовче засідання відкладено до 14.01.2025.

14.01.2025 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено до 28.01.2025.

28.01.2025 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено до 07.03.2025.

07.03.2025 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено до 03.04.2025.

03.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2025.

29.04.2025 у судове засідання з`явились сторони.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату час та місце проведення судового розгляду. Заяв про відкладення судового розгляду, відзиву на позов не подавала. Будь яких інших заяв та клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.

Вислухавши думку учасників справи, суд, у відповідності до положень частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, статей 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України постановив провести заочний розгляд справи, з ухваленням заочного рішення по суті спору на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позовної заяви, з підстав викладених у ньому, надав пояснення з приводу позову в яких зазначив, що з січня місяця 2023 року ОСОБА_3 з дітьми не спілкується, не виконує своїх батьківських обов`язків. На початку війни ОСОБА_3 почала навчатись у м. Харкові, залишалась у місті та додому не приїжджала у зв`язку із чим позивач допускає з її боку подружню зраду. Дітьми ОСОБА_3 не цікавиться, місце її перебування позивачу невідоме.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Оберкович Г.В. підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила ухвали рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Представник Служби у справах дітей Мартинова О.В. зазначила, що службою було здійснено виїзди за місцем проживання позивача три рази. Обстеження домоволодіння не проводилось, представник служби з дітьми не спілкувався. Просила ухвалити рішення в інтересах дітей.

У судовому засіданні 29.04.2025 були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_7 вказала, що подружжя ОСОБА_8 з початку війни виїхали на західну Україну та у серпні 2022 року повернулись додому. Після повернення відповідачка пішла на курси друкаря до Харкова, перестала приїжджати додому. У подружжя почались сварки, позивач нічого не казав нікому і все носив у собі. Спочатку відповідачка телефонувала, а потім взагалі перестала спілкуватися, гроші не передавала. Подружжя жило добре, що трапилось невідомо. Свідок достовірно не знає, однак чула, що відповідачка виїхала за кордон.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що вона знає позивача давно, оскільки вони є сусідами. Як пара, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали гарні відносини, народили двох діточок. З початком війни вони виїхали, потім вони повернулись десь у серпні місяці додому. Дочка Роза пішла у вересні до школи, а відповідачка - на курси друкування і з того моменту почалися напружені відносини, сварки. Свідок припускає, що ОСОБА_3 завела когось іншого, якогось чоловіка. До кінця року її взагалі перестали бачити, а у 2023 році ОСОБА_3 свідок не бачила. Все виховання взяв на себе позивач ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 25.04.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , зареєстрували шлюб. Реєстрацію шлюбу проведена Лозівською сільською радою Кегичівського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серія НОМЕР_1 від 25.04.2015. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " ОСОБА_8 " (а. с. 9).

На даний час шлюб між сторонами не розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_3 (мати). Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_2 від 14.06.2016 (а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_3 (мати). Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_3 від 10.01.2020 (а. с. 10).

Відповідно до копії Витягу з реєстру Зміївської територіальної громади № 2023/010719681 від 29.12.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Відповідно до копії Витягу з реєстру Зміївської територіальної громади № 2023/004314385 від 08.06.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

З копії Акту обстеження за адресою: АДРЕСА_1 , складеного у присутності свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 фактично проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та його малолітні діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Мати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, однак, постійно не проживає. ОСОБА_3 виконувала свої материнські обов`язки, однак в січні 2023 року поведінка останньої змінилась. ОСОБА_3 стала самоусуватися від виховання дітей. Мали місце непоодинокі випадки, коли ОСОБА_3 залишала дітей без нагляду, внаслідок чого за дітьми вимушені були наглядати сусіди та родичі, телефонували батьку для вирішення ситуацій з дітьми. З початку 2023 року і по теперішній час ОСОБА_3 належним чином не піклується про дітей, не слідкує за станом їх здоров`я, не проявляє до дочки і сина материнської турботи та любові, не займається вихованням і розвитком дітей. Діти перебувають на повному утриманні та матеріальному забезпеченні батька ОСОБА_1 (а. с. 14).

З характеристики КЗ "Першотравневий ліцей" Зміївської міської ради Харківської області дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що за час навчання у першому класі Роза зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна здобувачка освіти. Програмовий матеріал засвоїла на високому рівні. Рівень розвитку уваги відповідає вікові дитини. Вона читає плавно, правильно цілими словами, виразно. Самостійно, в логічній послідовності переказує невеликий текст, розуміє основну думку тексту. Правильно називає персонажів твору. Виразно декламує вивчені вірші. Послідовно, зрозуміло висловлює свої думки як в усній, так і в письмовій формі. Списує чітко, охайно з дотриманням правильного накреслення літер та їх сполучень. Техніка письма відпрацьована. Письмо плавне. Рукописний текст легко читається. Свідомо перевіряє написане. З математики учениця показала високий рівень знань. Вона вміє вимірювати і креслити відрізки, знає таблиці складу чисел. Використовує ці знання під час розв`язування математичних завдань. На уроках я досліджую світ Роза правильно відповідає на всі запитання, пояснює найпростіші закономірності природних явищ. Вона легко сприймає творчі завдання, що вміщені у зошиті та підручнику. Художньо - образне мислення високо розвинуто. Навчається в повну міру своїх сил. На уроках уважна, активна. Запам?ятовує учбовий матеріал швидко. Скромна, весела, товариська, стримана, врівноважена, розсудлива, дисциплінована, самостійна, має власну думку, вміє її довести та пояснити. Правила поведінки завжди свідомо виконує. До виконання завдань ставиться сумлінно. З повагою ставиться до дорослих. Має багато друзів. Стосунки з однокласниками дружні. Роза забезпечена усім необхідним для навчання. Своєчасно виходить на уроки (дистанційне навчання), не пропускає заняття. Зворотній зв?язок із вчителем щодо питань навчання та виховання дитини протягом 2023/2024 навчального року підтримував та надавав батько дівчинки, ОСОБА_1 (а. с. 25).

З відповіді директора ТОВ Медичний центр "Ейрвіта" від 08.04.2024 № 24/01-14 на адвокатський запит, вбачається, що декларації на надання первинної медичної допомоги з сімейним лікарем укладені 24.04.2024 в присутності батька дітей ОСОБА_1 , 1986 р.н. На прийомі діти були разом із батьком (а. с. 26).

Третьою особою надано Висновок органу опіки та піклування Зміївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Висновок затверджений Рішенням Виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 167 від 22.03.2024 (а. с. 63, 64).

З вищезазначеного висновку вбачається, що до служби у справах дітей Зміївської міської ради з письмовою заявою звернувся ОСОБА_1 про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав дружини ОСОБА_3 . З поданих документів вбачається, що батьки дітей знаходяться в зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Родина ОСОБА_8 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_1 , мати дітей виконувала свої батьківські обов?язки, однак в січні місяці 2023 року поведінка останньої змінилася, вона самоусунулась від виховання дітей. Мали місце непоодинокі випадки, коли ОСОБА_3 залишала дітей без нагляду, внаслідок чого за дітьми вимушені були наглядати сусіди та родичі, телефонувати батьку для вирішення ситуації з дітьми. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.01.2024 складеним депутатом Мудрак Н.В., яка підтвердила факт проживання малолітніх дітей разом з батьком. Зі слів батька, з початку 2023 року ОСОБА_3 не забезпечує дітей матеріально, не цікавиться їх життям та розвитком, станом здоров?я, не готує дітей до дорослого життя, не спілкується з дітьми, а це в свою чергу означає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків. Мати дітей, ОСОБА_3 надала копію нотаріально завіреної заяви з якої вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Також з наданих документів до служби у справах дітей Зміївської міської КЗ "Першотравневий ліцей" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 26.02.2024, мати дитини ОСОБА_3 , приймає активну участь у освітньому процесі, займається навчанням та вихованням доньки. Вона постійно підтримує зв?язок з класним керівником: телефонує, попереджає про причини відсутності дитини на заняттях (за умовою наявності таких), тримає зв?язок через соціальні мережі. Відповідно до довідки від 28.02.2024 КНП "Зміївський центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в 2020 році декларації про надання медичної допомоги уклала мати малолітніх дітей. Зі слів лікаря АЗПСМ с. Першотравневе, лікуванням та профілактикою хвороб дітей займаються мати і батько. Членами комісії з питань захисту прав дитини не встановлено вагомих підстав доцільності позбавлення батьківських прав. Так позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, які не виконають своїх батьківських обов?язків і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення матері від виконання своїх батьківських обов?язків, та з урахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Налагодження родинних зв?язків, близьких та довірливих відносин у сім?ї буде лише сприяти позитивному результату у долі дітей. Враховуючи всі обставини, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної з захистом прав дитини" (зі змінами), відповідно до протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 20.03.2024 № 5, орган опіки та піклування Зміївської міської ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до частин 3, 4 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частинами 4, 5, 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави - учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абзацу 2 пункту 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З позовної заяви слідує, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей ОСОБА_4 28.05.2016 та ОСОБА_5 , 16.12.2019.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Стаття 171 Сімейного кодексу України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд зазначає, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і батьками конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей.

Судом було вжито заходів щодо заслуховування думки малолітньої ОСОБА_4 , 2016 року народження. Так, в судовому засіданні дитина вказала, що проживає разом із батьком та братом. Де її мати вона не знає, оскільки остання з ними не спілкується, не відвідує, не вітає зі святами, не купує подарунки, тощо.

З огляду на повідомлені дитиною обставини, суд дійшов беззаперечного висновку щодо її прихильності до батька, та відсутність належного виконання батьківських обов`язків матір`ю.

Крім того, за результатами бесіди проведеної з дитиною представником служби у справах дітей ОСОБА_14 , в судовому засіданні зроблено висновок, що відповіді надані Розою були вільні в своєму судженні не сформовані під впливом проживання дитини з батьком, висловлювання дитини є властивими її віку не є заученими чи нав`язаними.

Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків ОСОБА_3 з виховання її малолітніх дітей: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , не виявлення щодо них батьківського піклування, яка не цікавиться дітьми, їх розвитком, матеріальним забезпеченням, станом здоров`я, не приймає жодної участі у їх житті, встановлено судовим розглядом, дослідженими доказами, в тому числі з урахуванням опитування малолітньої ОСОБА_15 . Встановлені фактичні обставини узгоджуються з приписами частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, та є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки з врахуванням наявності її винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що відповідачка змінить своє відношення до дітей. ОСОБА_3 не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про бажання спілкуватись із дітьми.

Щодо письмового висновку органу опіки й піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , у зв`язку з недостатністю підстав для підтвердження умисної винної поведінки матері, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування щодо роз`яснення спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру, тобто носить рекомендований характер та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, з огляду на вищевказані обставини, які в сукупності свідчать про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, а позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивач не вимагає відшкодування судових витрат сплачених за подання позову до суду, питання щодо розподілу понесених судових витрат зі сплати судового збору при ухваленні рішення не вирішувалось.

Керуючись статтями 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 206, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав у відношенні малолітніх дітей - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що строки, вказані у рішенні, обчислюються з урахуванням положень пункту 3 Розділу 12 Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 09 травня 2025 року.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Гагаріна, буд. 22, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404.

Головуючий: