КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

справа № 382/1324/23

провадження № 22-ц/824/2483/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» - Шарко Оксани Миколаївни та апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2024 року, постановлене під головуванням судді Хасанової В.В., у справі за позовом Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Прокопенко П.С. звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 471 500 гривень.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач з 06.06.2018 перебував в трудових відносинах з позивачем та працював на посаді водія санітарного транспорту станції. 29.04.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який, виконуючи свої посадові обов`язки, керував транспортним засобом марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу, та за участю водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.05.2020 ОСОБА_1 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулася 29.04.2020 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

12.05.2020 ОСОБА_1 письмово зобов`язався відремонтувати пошкоджений автомобіль «Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в строк до 01.10.2020 за власний рахунок.

Відповідно до звіту № 56/32.10.20 від 08.10.2020 про оцінку вартості матеріального збитку матеріальний збиток, завданий позивачеві в результаті пошкодження вказаного автомобіля становить 379 500,00 грн.

21.07.2020 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 92 000,00 гривень потерпілій особі ОСОБА_3 - власнику автомобіля «Volkswagen LT 35», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . 04.08.2020 позивачем в порядку регресу було виплачено ПАТ «НАСК «Оранта» 92 000,00 грн. Оскільки вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 29.04.2020 доведено, то у позивача на підставі ст.ст.130, 134 КЗпП України виникло право вимоги про відшкодування заподіяної з його вини матеріальної шкоди підприємству.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» - Шарко Оксана Миколаївна звернулася з апеляційною скаргою, в які просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з дією карантину, строки позовної давності були продовженні на строк дії карантину. Таким чином, суд першої інстанції не врахував продовження строку, встановленого ст. 233КЗпП України, а тому позивач не повинен був обґрунтовувати поважність причин пропуску строку, які і подавати таку заяву, оскільки цей строк не було пропущено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині.

Вимоги обґрунтовані тим, що у претензії № 1504 від 21.10.2020 року, яка долучена до матеріалів справи, відсутня пропозиція відповідачу, щодо отримання залишків транспортного засобу від позивача. Таким чином, позивач залишив автомобіль собі, розукомплектував, запчастинами розпоряджається на власний розсуд, тим самим не погодився із визначенням транспортного засобу фізично знищеним. Крім того, даний щодо залишкової артості пошкодженого автомобіля після ДТП звіт № 56/32.10.20 від 08.10.2020 року про оцінку не містить вартості матеріального збитку.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Проти апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» заперечував, просив залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Апеляційна скарга подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява була подана пропуском строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем не обґрунтовувалась.

Враховуючи викладене суд вважав, що в задоволені позову позивача про стягнення з відповідача заподіяної шкоди слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно з копією наказу №139-к від 06.06.2018 ОСОБА_1 прийнято на посаду водія санітарного транспорту «Переяслав-Хмельницької станції екстреної медичної допомоги» філії КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Рішення Київської обласної ради № 818-33-УІІ від 21.01.2020 КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» реорганізовано в КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Згідно з копією свідоцтва серії НОМЕР_3 від 20.06.2014 про реєстрацію транспортного засобу «Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , останній на праві власності належить КЗ КОР «КОЦЕМДМК».

19.05.2020 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

30.05.2020 постанова Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.05.2020 набрала законної сили.

Відповідно до копії розписки від 12.05.2020 ОСОБА_1 як винуватець ДТП, яка відбулася 29.04.2020 з його вини, зобов`язався повністю відремонтувати санітарний автомобіль Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в строк до 01.10.2020 за власний рахунок.

В суді досліджено копію заяви НАСК «Оранта» на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу №3390-03-06/б/н від 04.08.2020 на ім`я КЗ КОР «КОЦЕМДМК», в якій НАСК «Оранта» просить сплатити суму в розмірі 92 000 грн на розрахунковий рахунок НАСК «Оранта» як відшкодування згідно регресної вимоги.

Відповідно до копії страхового акту № ОЦВ-М-20-32-25741/1 від 20.07.2020 та розрахунку страхового відшкодування від 14.07.2020 сума страхового відшкодування становить 92 000,00 грн.

Із копії платіжного доручення № 34673 від 21.07.2020 вбачається, що потерпілому ОСОБА_3 21.07.2020 було здійснено виплату страхового відшкодування на суму 92 000,00 гривень.

Із копії платіжного доручення № 1948 від 21.09.2020 вбачається, що КНП КОР КОЦЕМД МК було здійснено виплату відшкодування згідно регресної вимоги № 3390-03-06/б/н від 04.08.2020 на суму 92 000,00 гривень.

Згідно з копією звіту № 56/32.10.20 від 08.10.2020 про оцінку вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку власнику КТЗ «Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - КЗ КОР «КОЦЕМДМК» становить 379 500,00 грн., вартість відновлювального ремонту становить 616959,31 грн, ринкова вартість КТЗ до пошкодження - 379 500 грн.

Як вбачається з позовної заяви, КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 471 500 гривень, яка складається з матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 379 500,00 грн, та зворотної вимоги (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування - 920 00,00 грн.

Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників містить стаття 130 КЗпП.

У ч. 1 ст. 130 КЗпП передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, підстави, обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП. Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини. Галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Щодо шкоди, завданої роботодавцю працівником внаслідок недотримання трудової дисципліни, норми цивільного законодавства не застосовуються.

За трудовим законодавством суб`єктом матеріальної відповідальності може бути лише працівник, який знаходиться в трудових правовідносинах з підприємством, установою, організацією і заподіяв матеріальну шкоду внаслідок невиконання чи неналежного виконання трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Поняття «працівник» розкрито в ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.99 року №1045-XIV ( надалі - Закон №1045-XIV). Працівник - це фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, яка використовує найману працю.

У ст. 21 КЗпП передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Отже, не може відповідати перед підприємством, установою чи організацією працівник, який не перебуває з ним у трудових правовідносинах.

- у ст.130 КЗпП передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації.

Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено термін «роботодавець», який узагальнює поняття «власник або уповноважений ним орган» та «фізична особа».

Так, у ст.1 вказаного закону зазначено, що роботодавцем є власник підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності, галузевої належності або уповноважений ним орган (керівник) чи фізична особа, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Таким чином, позивачами у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками, можуть бути юридичні особи або фізичні особи, які використовують найману працю, яким завдано майнової шкоди, а відповідачами - завжди фізичні особи, які перебувають у трудових правовідносинах і заподіяли шкоду під час виконання трудових обов`язків.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Як було встановлено судом, згідно з копією наказу №139-к від 06.06.2018 ОСОБА_1 прийнято на посаду водія санітарного транспорту «Переяслав-Хмельницької станції екстреної медичної допомоги» філії КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Рішення Київської обласної ради № 818-33-УІІ від 21.01.2020 КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» реорганізовано в КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Згідно з копією свідоцтва серії НОМЕР_3 від 20.06.2014 про реєстрацію транспортного засобу «Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , останній на праві власності належить КЗ КОР «КОЦЕМДМК».

19.05.2020 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Відповідно до копії розписки від 12.05.2020 ОСОБА_1 як винуватець ДТП, яка відбулася 29.04.2020 з його вини, зобов`язався повністю відремонтувати санітарний автомобіль Peugeot Boxer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в строк до 01.10.2020 за власний рахунок.

За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобо`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.

З огляду на вищевикладене, на день події ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем, а тому як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та яка перебувала під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної підприємству.

Як вбачається з матеріалів справи, КНП КОР КОЦЕМД МК було здійснено виплату відшкодування згідно регресної вимоги №3390-03-06/б/н від 04.08.2020 на суму 92 000,00 грн, а отже підприємство набуло право регресної вимоги до відповідача в межах відшкодованої суми.

Підставою для відмови в задоволенні позову районний суд зазначив пропуск позивачем встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду. Колегія суддів з даним висновком не погоджується з огляду на наступне.

Законом України від 30 березня 2020 р. № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Вищевказаним Законом, який набрав чинності 2 квітня 2020 року, КЗпП України доповнено гл. XIX «Прикінцеві положення», зокрема п. 1 якої передбачає продовження строків, визначених ст. 233 цього Кодексу на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24:00 год 30 червня 2023 року карантин скасовано.

Тлумачення наведених норм закону свідчить про те, що запровадження на всій території України карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених ст. 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Заявляючи відповідне клопотання про поновлення встановленого законом строку, особа не повинна наводити конкретних причин пропуску такого строку, крім тих, що пов`язані з внесеними до КЗпП України змінами. Крім того, не є необхідним і заявлення такого клопотання, так як строк звернення до суду не пропущено.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 вересня 2023 р. у справі № 910/18489/20, до розгляду якої зупинялося провадження у цій справі.

Таким чином, з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року строки позовної давності були продовжені на строк дії карантину відповідно до законодавства України.

З огляду на те, що шкоду було завдано під час дії карантину, строк позовної давності в 1 рік, який встановлено ст. 233 КЗпП, необхідно обраховувати з 01 липня 2023 року.

Тобто, позивач мав право у передбачений чинним законодавством строк, а саме до 01 липня 2024 року, звернутися з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовну заяву позивачем подану 07 серпня 2023 року, що підтверджується судом першої інстанції, тобто з дотриманням строків передбачених чинним законодавством.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначений висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.

Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

На підтвердження розміру завданих збитків позивачем надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 56/32.10.20 від 08 жовтня 2020 року, відповідно до якого: ринкова вартість КТЗ до пошкодження 379 500 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 616 959,31 грн., вартість матеріального збитку становить 379 500,00 грн.

Оскільки позивачем факт визнання КТЗ фізично знищеним не оспорюється, у вищезгаданому звіті № 56/32.10.20 від 08 жовтня 2020 року вартість матеріального збитку розрахована без урахування залишків пошкодженого спірного транспортного засобу та вартість цих залишків не встановлена, тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» передати ОСОБА_1 залишки транспортного засобу «PEUGEOT Boxer» vin-код НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , як особі яка відповідає за завдану шкоду та стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 471 500,00 грн, яка складається з: 379 500,00 грн - матеріального збитку; 92 000 грн - відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» - Шарко Оксани Миколаївни задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2024 року скасувати.

Постановити нове рішення наступного змісту.

Позов Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 471 500,00 грн.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» передати ОСОБА_1 залишки транспортного засобу «PEUGEOT Boxer» vin-код НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 травня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді