Єдиний унікальний номер судової справи:478/140/25
Номер провадження: 22-ц/812/608/25 Суддя доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв справа № 478/140/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Носіковим І.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Іноземцева Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Томашевського О.О. в приміщенні цього ж суду в смт. Казанка, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газотранспортної системи «Миколаївгаз» про визнання дії/бездіяльності незаконними та стягнення майнової шкоди,

встановив:

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до АТ «Оператор газотранспортної системи «Миколаївгаз» (далі - АТ «ОГС «Миколаївгаз»), який обґрунтовував наступним.

Згідно умов договору №7 про надання послуг з газопостачання, він є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає АТ «ОГС «Миколаївгаз» за адресою його домоволодіння: АДРЕСА_1 .

18 травня 2021 року працівниками АТ «ОГС «Миколаївгаз» було припинено газопостачання до будинку шляхом механічного від`єднання від газорозподільної системи, встановленням заглушки опломбованої штатною пломбою на фланець газопроводу, розташований на сусідній приватній території домоволодіння. Акт відключення позивач того дня не отримав, а отримав його лише разом із позовною заявою відповідача у справі про стягнення з нього заборгованості за газопостачання.

Як зазначав позивач, відповідач обґрунтовував відключення у нього газопостачання проведенням ремонтних робіт по вул. Набережній в с-щі Казанка. Проте, після проведення ремонтних робіт не було забезпечено повторне підключення позивача до системи газопостачання, а саме відключення позивача від газопостачання відбувалось фактичним від`єднанням позивача від газової магістралі, що свідчить про розірвання відповідачем договору про газопостачання в односторонньому порядку.

Як вказував позивач, в результаті незаконних дій відповідача з припинення в його домоволодінні газопостачання, ним було закуплені: електрична варильна поверхня, вартістю 11 345 грн для приготування їжі; електричний бойлер, вартістю 5488 грн для нагріву води; електрокотел, вартістю 2564 грн для підтримання санітарних норм температури повітря в жилих приміщеннях; твердопаливний котел, вартістю 23600 грн та необхідна автоматика до нього; великі об`єми дров та вугілля.

Всі ці обставини також призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, яка ним оцінюється в 10 000 грн.

Як також вказував позивач, за безпідставне припинення розподілу газопостачання споживачу з вини відповідача, останній повинен відшкодувати йому вартість та об`єм недовідпущеного природного газу, що передбачено п.п. 1 п. 4 глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРС, що за розрахунками позивача складає 80 723,95 грн за період з 18 травня 2021 року по 24 жовтня 2024 року.

Виходячи з наведених обставин, позивач просив суд:

- визнати порушенням закону дії/бездіяльність АТ «ОГС «Миколаївгаз» щодо відновлення газопостачання позивачу ОСОБА_1 припиненим відповідачем з власної ініціативи, що призвело до припинення послуги з безперебійної подачі газу з 18 травня 2021 року по 24 квітня 2024 року у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та такими, що здійсненні в порушення Кодексу газорозподільних систем, Правил постачання природного газу та Закону України «Про захист прав споживачів»;

- стягнути з АТ «ОГС «Миколаївгаз» на користь позивача ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану позивачу незаконними діями/бездіяльністю відповідача, які обумовили додаткові зусилля позивача щодо організації свого життя внаслідок незаконного припинення газопостачання з 18 травня 2017 року по 24 жовтня 2024 року, моменту подачі позову в розмірі 42997 грн;

- стягнути з АТ «ОГС «Миколаївгаз» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, внаслідок незаконних дій/бездіяльності при відновленні газопостачання з 18 травня 2017 року по 24 жовтня 2024 року (моменту відновлення газопостачання) та інших протиправних дій/бездіяльності, які обумовили додаткові зусилля позивача щодо організації свого життя;

- стягнути з АТ «ОГС «Миколаївгаз» на користь позивача ОСОБА_1 вартість недовідпущеного об`єму природного газу за період з 18 травня 2021 року по 24 жовтня 2024 року (моменту подачі позову) у розмірі 80 723,95 грн.

У відзиві на позов відповідач, заперечуючи проти позову, наполягав на тому, що дії його працівників з тимчасового припинення газопостачання в будинок позивача були правомірними та підстави для стягнення вартості недоотриманого природного газу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відсутні.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено протиправності дій з припинення газопостачання в його домоволодінні 18 травня 2021 року зі сторони відповідача, оскільки підставою припинення газопостачання слугували проведені ремонтні роботи, які й передбачали припинення газопостачання споживачів з метою забезпечення заходів безпеки при проведенні газонебезпечних робіт, в той час як відновлення позивачу газопостачання без його присутності та без дотримання заходів безпеки було неможливим.

Матеріали справи не містять також будь-яких доказів звернення позивача до відповідача з метою відновлення газопостачання, відмови чи ухилення у його відновленні зі сторони відповідача. При цьому, надані позивачем копії звернень на адресу відповідача за своїм змістом є скаргами на дії працівників відповідача та спрямовані на доведення позивачем протиправності дій відповідача, а не відновлення газопостачання у порядку та спосіб визначений главою 7 розділу VІ Кодексу ГРС.

Не погодившись з таким рішенням суду, 09 березня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в неповній мірі проаналізував правовідносини між ним та відповідачем, вину останнього у невідновлені газопостачання припиненого за його ініціативою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погодився з доводами скарги, посилаючись на те, що відновлення позивачу газопостачання без його присутності та без дотримання заходів безпеки було неможливим.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що до 18 травня 2021 року позивач був споживачем послуг з газопостачання та транспортування газу за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 , опалювальною площею 120 кв.м.

З копії денного завдання на 14 травня 2021 року встановлено, що 14 травня 2021 року було проведено обхід газопроводів та дворових вводів за маршрутною картою АДРЕСА_2 та при проведеному обході було виявлено зауваження до траси газопроводу, а саме: пошкоджено ізолювальні втулки на фланцевому з`єднанні біля житлового будинку № 120, що передбачає проведення ремонтних робіт ІФЗ на газопроводі.

18 травня 2021 року працівників АТ «ОГС «Миколаївгаз» на підставі наряду допуску № 109, на період часу з 8 год 15 хв 18 травня 2021 року по 12 год 30 хв 18 травня 2021 року було направлено для виконання газонебезпечних робіт, а саме: ремонту ізольованих фланцевих з`єднань на газопроводі по АДРЕСА_1 . Згідно з записом, який міститься на зворотній стороні наряду допуску, роботу було виконано згідно наряду о 12 год 30 хв. 18 травня 2021 року.

Виданий наряд було зареєстровано в журналі нарядів допусків на виконання газонебезпечних робіт за номером 109.

18 травня 2021 року газопостачання в домоволодінні позивача, за адресою: АДРЕСА_1 було припинено, про що працівниками АТ «ОГС» Миколаївгаз» був складений Акт № 170 від 18 травня 2021 року. Зі змісту вказаного акту убачається, що припинення газопостачання відбулось шляхом опломбування фланцевого з`єднання з установкою заглушки. Також зазначено, що на час відновлення газопостачання після ремонтних робіт, споживач був відсутній для поновлення газопостачання.

Той факт, що під час проведення ремонтних робіт працівниками АТ «ОГС «Миколаївгаз» та на час їх закінчення і відновлення газопостачання іншим споживачам ОСОБА_1 та членів його сім`ї не було у будинку, позивач не заперечував.

З наданих позивачем доказів убачається, що позивачем було складено на адресу відповідача заяву від 09 вересня 2023 року, згідно якої позивач просив відповідача надати письмові пояснення про причину відключення газу та підтверджуючи документи, витяг з особового рахунку про об`єм використаного газу за період з 01 січня 2016 року по 01 вересня 2023 року, просив надати помісячний розрахунок нарахування та оплати за використаний газ, надати докази приєднання до договору тощо, також позивач просив забезпечити прибуття фахівця відповідача для складання акту претензії.

Докази, які свідчать про направлення/отримання відповідачем даної заяви позивача від 09 вересня 2023 року матеріали справи не містять.

Окрім цього, позивачем також було надано суду копію зображення щодо листування останнього за допомогою електронної пошти з відповідачем зі змісту яких убачаються вимоги позивача щодо поновлення газопостачання в його домоволодіння.

Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРС), Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15 травня 2015 року (далі ПБСГ).

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

За пунктом 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРС Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Згідно підпункту 8 пункту 1 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (пункту 5 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС).

Пунктами 6, 7 ХІІІ Кодексу ГРС передбачено, що якщо через проведення ремонтів або здійснення технічного обслуговування чи заходів з безпеки (включаючи перевірки газових пристроїв споживачів щодо дотримання норм безпеки) об`єктів ГРМ Оператор ГРМ має припинити розподіл (газопостачання) природного газу більше ніж на 5 годин, він має повідомити споживача про час та тривалість такого припинення не пізніше ніж за 5 робочих днів до такого припинення (за умови, що таке припинення є запланованим). Якщо припинення не є запланованим, Оператор ГРМ має повідомити споживача про таке припинення якомога скоріше. Оператор ГРМ може не повідомляти споживача про таке припинення за умови, що припинення триватиме менше ніж 5 годин.

Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу) (пункт 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС,

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що відновлення позивачу газопостачання 18 травня 2021 року після проведення ремонтних робіт та робіт з технічного обслуговування ділянки наземного газопроводу низького тиску, без його присутності та без дотримання заходів безпеки було неможливим. Матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення позивача до відповідача з метою відновлення газопостачання, відмови чи ухилення у його відновленні зі сторони відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Як встановлено 18 травня 2021 року газопостачання в домоволодінні позивача, за адресою: АДРЕСА_1 було припинено, про що працівниками АТ «ОГС» Миколаївгаз» був складений Акт № 170 від 18 травня 2021 року. Зі змісту вказаного акту убачається, що припинення газопостачання відбулось шляхом опломбування фланцевого з`єднання з установкою заглушки. Також зазначено, що на час відновлення газопостачання після ремонтних робіт, споживач був відсутній для поновлення газопостачання.

Той факт, що під час проведення ремонтних робіт працівниками АТ «ОГС «Миколаївгаз» та на час їх закінчення і відновлення газопостачання іншим споживачам ОСОБА_1 та членів його сім`ї не було у будинку, позивач не заперечував.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними дії АТ ОГС «Миколаївгаз» в частині порушення права ОСОБА_1 на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації за зверненням від 25 лютого 2023 року. В задоволенні інших позовних вимог до АТ ОГС «Миколаївгаз» відмовлено. В задоволенні позовних до ТОВ «Миколаївгаз Збут» про визнання дій незаконними, протиправними, стягнення надмірно сплачених коштів та майнової шкоди відмовлено. Стягнуто з АТ ОГС «Миколаївгаз» на користь держави 1211 грн 20 коп. судового збору.

Ухвалюючи судові рішення суди встановили правомірність дій АТ «ОГС «Миколаївгаз» з припинення газопостачання в будинок позивача 18 травня 2021 року.

Отже, встановивши викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що досліджені докази та аналіз норм законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, свідчать про неможливість працівників АТ «ОГС «Миколаївгаз» відновити позивачу газопостачання 18 травня 2021 року після проведення ремонтних робіт та робіт з технічного обслуговування ділянки наземного газопроводу низького тиску, без його присутності та без дотримання заходів безпеки.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення позивача до відповідача з метою відновлення газопостачання, відмови чи ухилення у його відновленні зі сторони відповідача. При цьому, надані позивачем копії звернень на адресу відповідача за своїм змістом є скаргами на дії працівників відповідача та спрямовані на доведення позивачем протиправності дій відповідача, а не відновлення газопостачання у порядку та спосіб визначений главою 7 розділу VІ Кодексу ГРС.

Встановивши такі обставини суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що позовні вимоги щодо протиправності дій/бездіяльності відповідача з не відновлення газопостачання є недоведеними за результатами судового розгляду справи, а тому не підлягають задоволенню.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано вважав недоведеними посилання позивача на протиправне припинення газопостачання саме з підстав наявної у нього заборгованості за газопостачання (розподіл газу), та вірно зазначав, що досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують такі доводи позивача та достовірно вказують на те, що підставою припинення газопостачання споживачів була необхідність забезпечення заходів безпеки при проведенні газонебезпечних ремонтних робіт.

З огляду на викладене твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що підставою припинення газопостачання була наявність у нього заборгованості за спожитий газ та зі сплати послуг з розподілу (доставки) газу, не можуть бути прийняті до уваги.

Не можуть бути враховані і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 478/227/24 (провадження №22-ц/812/1195/24), оскільки встановлені судом обставин не спростовують висновків щодо правомірності дій АТ «ОГС «Миколаївгаз» з невідновлення газопостачання будинку позивача.

Так, зі змісту вказаної постанови слідує, що в лютому 2024 року АТ «ОГС «Миколаївгаз» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати послуг з розподілу природного газу у сумі 12 936 грн.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області позов АТ «ОГС «Миколаївгаз» задоволено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2024 року змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Миколаївгаз» заборгованість за розподіл природного газу у сумі 4 368 грн 98 коп.

Судовим рішенням апеляційного суду у вказаній справі було встановлено, що ОСОБА_1 був споживачем послуг АТ «ОГС «Миколаївгаз» з розподілу газу за адресою: АДРЕСА_1 .

18 травня 2021 року АТ «ОГС «Миколаївгаз» припинило газопостачання до вказаного будинку у зв`язку з проведенням ремонтних робіт та робіт з технічного обслуговування ділянки наземного газопроводу низького тиску. Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відносно незаконних дій, фальсифікацій документів посадовими особами Казанківської філії АТ «ОГС «Миколаївгаз», апеляційним судом не було встановлено порушень, які б слугували підставою для постановлення такої окремої ухвали.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За такого, оцінка судом першої інстанції встановлених судовими рішеннями у справі № 478/227/24 обставин є правильною.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю щодо відновлення газопостачання позивачу, стягнення вартості недовідпущеного об`єму природного газу за період з 18 травня 2021 року по 24 жовтня 2024 року, суд першої інстанції виходив з того, що право на відшкодування шкоди (матеріальної та моральної) залежить від умови, що дії винної особи були неправомірними. Так само, стягнення вартості недовідпущеного об`єму природного газу за період з 18 травня 2021 року по 24 жовтня 2024 року залежить від протиправного характеру дій відповідачів, які б призвели до недоотримання позивачем всього об`єму природного газу. З огляду на недоведеність протиправності дій відповідача щодо припинення газопостачання позивачу вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з викладеними висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 4 глави 2 розділу XІ Кодексу ГРС до випадків, внаслідок яких Оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг, належать: 1) безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу; 2) розподіл природного газу споживачу, якісні показники та тиск якого не відповідають вимогам цього Кодексу; 3) несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації; 4) шкода, завдана житловому приміщенню і майну споживача, а також його життю, здоров`ю та навколишньому середовищу внаслідок порушення Оператором ГРМ вимог ПБСГ.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, оскільки факт безпідставного не відновлення розподілу природного газу (газопостачання) не був встановлений, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача майнової та моральної шкоди, завдання якої позивач пов`язує із не відновленням газопостачання позивачу, та стягнення вартості недовідпущеного об`єму природного газу за період з 18 травня 2021 року по 24 жовтня 2024 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на законність судового рішення у справі не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень судом норм матеріального та процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

За таких обставин відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

З огляду на результати апеляційного перегляду відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 06 травня 2025 року.