Дата документу 08.05.2025Справа № 554/4927/25
Провадження № 2/554/2995/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді Михайлової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Васюти А.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, у якому просив суд зменшити розмір аліментів, утриманих з нього рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.09.2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.09.2012 року у справі № 1622/11140/2012 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. 24.09.2012 року видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду, який пред`явлено ОСОБА_1 до виконання. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції від 15.04.2013 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. У ОСОБА_1 виявлено рідкісне органне генетичне захворювання (у сукупності із супутніми хворобами) хвороба ОСОБА_5 фолікулярний вегетуючий дискератоз, рідкісне спадкове генетичне захворювання з АД типом успадкування Q82,8, що вплинуло на його можливість бути найнятим працівником та працювати з метою сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу присвоєно пожиттєво 3 групу інвалідності (по розладу здоров`я). Зважаючи на значне погіршення стану здоров`я, потребу в лікуванні у зв`язку із наявністю рідкісного органного генетичного захворювання, що сукупно вплинуло на зміну матеріального стану позивача, просив задовольнити позов та зменшити розмір аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву з викладених у ній підстав. Зазначив, що потребує вартісного лікування від хвороби ОСОБА_5 (рідкісного генетичного захворювання), інших супутніх захворювань, у зв`язку з цим ОСОБА_1 пожиттєво встановлена ІІІ група інвалідності, не працює, не має можливості виїхати за кордон, оскільки є боржником за несплату аліментів на утримання доньки та до нього застосоване тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як захід забезпечення виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів покладалася на розсуд суду, при цьому судові витрати просила покласти на позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 04.02.2012 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів вчинено відповідний актовий запис № 20 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.02.2012 року).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.09.2012 року у справі № 1622/11852/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції від 15.04.2013 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів (а.с.16).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 03.10.2024 року ОСОБА_1 установлено діагноз: двобічний гонартроз 2 ст., больовий синдром. Застаріле пошкодження медіального лівого колінного суглобу (Stoller 3a). Застаріле пошкодження медіального (Stoller 3а) та латерального (Stoller 1-2а) меніску правого колінного суглобу. Синовіїт обох колінних суглобів. Хондропатія виростків стегна та плато в/гомілкової кістки 2 ст. (згідно висновку ревматолога від 02.08.2024 року ПФС ІІ лікар ОСОБА_6 ) (а.с.19).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 78 відділення денного стаціонару Шкірно-венерологічний центр у ОСОБА_1 установлено клінічний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Хвороба Дар`є-Уайта. Фолікулярний вегетуючий дискератоз (а.с.22-23).

Захворювання відноситься до рідкісних органних генетичних хвороб відповідно до наказу МОЗ України № 778 від 27.10.2014 року (зі змінами № 2664 від 24.12.2019 року), що потребують постійної специфічної обов`язкової терапії, згідно призначень лікаря дерматолога (консультативний висновок лікаря дерматолога від 06.12.2024 року (а.с.20-21)).

14.04.2025 року завідувачем Обласного центру медичної генетики Центру відновного лікування та медичної генетики Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. В.М.Скліфосовського Полтавської обласної ради» Туль О.І. ОСОБА_1 надано консультативний висновок, відповідно до якого в останнього виявлено наступні захворювання: Хвороба Дар?є-Уайта - фолікулярний вегетуючий дискератоз, рідкісне спадкове, генетичне захворювання з АД типом успадкування. Гіперкератична форма, прогресуючий перебіг Q 82.8 ДЕ ІІ ст. складного змішаного генезу вертеброгенна, атеросклеротична переважно в ВББ з розсіяною органічною симптоматикою, стійким цефалгічним, вікворно-дистензійним, помірним вестибуло-мозочковою атактичним вираженим астеновевротичним синдромом. Розповсюджений остеохондроз с полі сегментним ураженням дископатією С4, С5, С6 С ІІ ст. С5-С6 ІІІ ст., Th8-9, Th 9-10, Th 10-11, Th 11-12 ІІІ ст., L4-L5 L5-S1 ІІ ст., S-подібний сколіоз ІІ ст., деформуючий спондильоз з церквікалгією, дорсалгією, люмбальгією, помірним полірадикулярним м`язотонічним синдромом, помірним порушенням СДФХ (рентген 23.07.2024 р.) Двобічний гонартроз 2 ст., больовий синдром. Застаріле пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу (Stoller 3a). Застаріле пошкодження медіального (Stoller 3a) та латерального (Stoller 1-2a) меніску правого колінного суглобу. Синовіїт обох колінних суглобів. Хондропатія виростків стегна та плато в/гомілкової кістки 2 ст. (МРТ № 4149 від 27.09.2024 р., МРТ № 4213 від 30.09.2024 р., консультативний висновок травматолога від 03.10.2024 р.). ПФС ІІ ст. (консультативний висновок ревматолога від 02.08.2024 р.). Міокардіофіброз постміокардитичний НБПКПГ, ХСН ОСТ. Виразкова хвороба 12-перстної кишки з синдромом ниші позадньо-латеральній стінці, рецидивуючий перебіг середнього ступеню важкості, фаза загострення. Хронічний холецистит з дисфункцією жовчовивідних шляхів стадія ремісії. Гастродуоденальний рефлекс. Збільшення печінки помірних розмірів. Опущення правої нирки. Ангіопатія сітківки по змішаному типу, синдром сухого ока.

Захворювання Дар?є-Уайта відноситься до рідкісних органних генетичних хвороб відповідно до наказу МОЗ України № 778 від 27.10.2014 року (зі змінами № 2664 від 24.12.2019 року), що потребують постійної специфічної обов`язкової терапії (Сенутнимаб -Снафо 150 мг 2 рази/доба за схемою згідно призначень лікаря дерматолога, консультативний висновок лікаря дерматолога від 21.03.2025 року).

Зі змісту витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 251/25/1576/В (номер рішення 251/25/1576/Р від 26.03.2025 року) слідує, що ОСОБА_1 встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності безстроково, загальне захворювання (а.с.25).

Згідно довідки директора Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості Рибальченко О., ОСОБА_1 станом на 05.05.2025 року як безробітний не зареєстрований.

Крім того, відповідно до копії довідки № 474, виданої 04.04.2005 року начальником Київського районного управління Пенсійного фонду в м. Полтава, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Київському районному управлінні Пенсійного фонду України м. Полтави як пенсіонер по втраті годувальника (кругла сирота) та з 20.09.2004 року, 31.07.2005 року одержує пенсію в розмірі 284,69 грн. (а.с.13).

У частині 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу наведених правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року в справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19.

Також суд звертає увагу на те, що при вирішенні даного спору слід виходити з інтересів дитини, з балансу між інтересами дитини, правами батьків і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених статтею 192 СК України.

Так, позивач, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, посилається на те, що він являється інвалідом ІІІ групи та має низку захворювань.

Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів суттєвої зміни, погіршення його матеріального стану з дати ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Суд відхиляє доказ, наданий позивачем, копію довідки щодо перебування ОСОБА_1 на обліку в Київському районному управлінні Пенсійного фонду України м. Полтави як пенсіонера по втраті годувальника, оскільки вказаний вид пенсії діти-сироти отримують до досягнення ними 23 річного віку, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягнув граничного віку.

Із медичних документів, наданих позивачем: консультаційного висновку, виписки із медичної карти, витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 251/25/1576/В (номер рішення 251/25/1576/Р від 26.03.2025 року, убачається, що ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру його витрат на лікування, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному розмірі, а тому посилання останнього про погіршення стану його здоров`я, як на підставу для зменшення розміру аліментів є необґрунтованим.

При цьому суд враховує, що визначений судовим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.09.2012 року у справі № 1622/11852/2012 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та забезпечує справедливий баланс інтересів дитини та платника аліментів. Зменшення ж розміру стягнутих з позивача аліментів негативно вплине на належне забезпечення доньки позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначених статтею 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано, в зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України згідно з якою, у разі відмови в задоволені позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.141, 150, 180, 192 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 09 травня 2025 року.

Суддя І.М. Михайлова