Справа № 191/1252/24
Провадження № 6/191/121/25
У Х В А Л А

іменем України

06 травня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 191/1252/24 (провадження 2/191/431/24) за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець Афанасьєва Є.О. звернулася до суду з вищевказаним поданням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у неї на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 76703401 з примусового виконання: ВП № 76691877 з примусового виконання виконавчого листа № 191/1252/24 виданий 30.10.2024 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», код ЄДРПОУ : 19390819, заборгованість за кредитним договором No Р24.00400.007402418 від 11.01.2021 року в розмірі 124419 ( сто двадцять чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять) гривень 13 копійок, яка складається з : - прострочений борг 65035,94 грн.; - прострочені проценти 2499,96 грн.; - прострочена плата за обслуговування кредиту 56883,23 грн. та ВП № 76691888 з примусового виконання виконавчого листа № 191/1252/24 виданий 30.10.2024 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», код ЄДРПОУ : 19390819, заборгованість за кредитним договором № Р24.00400.007402418 від 11.01.2021 року, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 ( три тисячі двадцять вісім ) гривень 00 копійок, які об`єднані псотановою у зведене виконавче проважєення від 03.12.2024.

03.12.2024 приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику за адресою зазначеною у виконавчому документі. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням у відповідності до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 03.12.2024 приватним виконавцем направлено виклик на адресу боржника з вимогою: з`явитись до виконавця та надати інформацію щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Однак, станом на сьогодні боржник взагалі не виходить на зв`язок з приватним виконавцем, не з`являється на виклики, не виконує вимоги виконавчого документа. Отже приватним виконавцем вжито заходів щодо доведення боржнику інформації про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим документом. За вказаними параметрами в Державної прикордонної служби України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону з моменту відкриття виконавчого провадження. В ході виконання даного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області постійно вживаються дії направлені на розшук та арешт майна, що належить боржнику. Постановою від 03.12.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області арештовано все майно, що належить боржнику в межах суми заборгованості. Постановою від 03.12.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках відкритих боржником в банківських установах України, копію якою в порядку електронного обміну скеровано до банківських установ. Згідно інформації Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, за боржником не зареєстровані. Згідно інформації Державної фіскальної служби України в порядку електронного обміну встановлено, що боржник на обліку в органах ДФС не перебуває. Згідно інформації Державної податкової служби України, в порядку електронного обміну, дані в Державному реєстрі щодо боржника відсутні. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, боржник не має на праві власності майно. Слід зазначити, що наразі, інформація щодо відкритих виконавчих проваджень відносно особи відкрита та доступна громадянам, як на офіційному сайті Міністерства юстиції України так і в інших застосувнках, таких як наприклад застосунок «ДІЯ». Отже отримати інформацію про відкриті виконавчі провадження боржник має можливість та крім того, з 03.12.2024 рахунки боржника, відкриті в банківських установах України арештовані на виконання даного рішення суду, а від так інформація про вжиття приватним виконавцем виконавчих дій направлених на виконання даного рішення суду боржнику відома. Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Жодного обов`язку боржником виконано не було. Боржник, будучи обізнаним про відкрите виконавче провадження щодо неї, не здійснює заходів щодо виконання виконавчого листа, боржником не подано декларацію про доходи та майно. Вважаю, що боржник навмисно перешкоджає виконанню виконавчого документа, не виконує законні вимоги виконавця, та ухиляється від добровільного погашення заборгованості, що є порушенням боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду. На момент складення даного подання, боржником борг по рішеню суду не сплачено, з рахунків боржника було списано 669,08 грн, також відсутні будь-які інші кошти на рахунках боржника, а отже боржник має невиконані зобов`язання на території України, та наявні в матеріалах виконавчого провадження докази, свідчать про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями, боржник до Приватного виконавця не з`являвся, будь-яких заяв, клопотань чи інших документів від нього не надходило. Хоча боржник повідомлений про наявність на виконанні у Приватного виконавця виконавчого провадження. Отже, наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього та наявне ухилення боржника від виконання таких зобов`язань є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України. Керуючись роз`ясненнями ВСУ вважаю, що у боржника була і є реальна можливість виконувати обов`язок покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем. Після видачі судом виконавчого документу, боржником не здійснювалось жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення. На підставі наведеного вважаю, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості. Вважаю, що така крайня міра примусового заходу як обмеження у праві виїзду за межі України змусить боржника виконати свої зобов`язання за судовими рішеннями. Іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство не містить, а тому саме з метою виконання рішень суду, вважаю за необхідне застосувати до боржника таку міру примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за кордон.

Просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту, до моменту повного виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 191/1252/24 (виконавче провадження № 76691877).

До початку судового засідання приватний виконавець надала заяву про розгляд подання без її участі.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, дослідивши обставини подання та долучені до нього документи, дійшов наступного висновку.

02.12.2024 року до приватного виконавця звернувся стягувач АТ «Ідея Банк» із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, виданого Синельниківським міськрайонним судом у даній цивільній справі.

03.12.2024 року приватним виконавцем Афанасьєвою Є.О. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Дані постанови супровідним листом направлені на адресу боржника ОСОБА_1 . Згідно фіскального чеку 04.12.2024 року рекомендованим листом було здійснено відправку Укрпоштою на адресу боржника ОСОБА_1 , яка зазначена у виконавчому документі.

03.12.2024 року був здійснений приватним виконавцем виклик боржника ОСОБА_1 щодо сплати боргу на 10.12.2024 року на 11.00 годину. В подальшому 23.04.2025 року приватним виконавцем здійснено виклик боржника на 30.04.2025 року на 11.00 годину щодо сплати боргу.

На запити приватного виконавця отримані відповіді з Пенсійного фонду України та Державної податкової та фіскальної служб України про відсутність доходів у боржника та відсутність рахунків, з Міністерства внутрішніх справ про відсутність транспортних засобів, зареєстрованих за ОСОБА_1 , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність у боржника нерухомого майна.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як роз`яснив Верховний Суд України в листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, а також самого боржника за місцем реєстрації не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до вищевказаного листа Верховного Суду України, однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, наявність самого лише зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, якщо не доведений факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Разом з цим, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, тобто, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Аналіз Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» дає підстави для висновку про те, що ним (законом) передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. Саме це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте, у даному випадку приватним виконавцем лише встановлено відсутність у боржника майна, за рахунок якого могло б бути виконано судове рішення у справі та двічі здійснені виклики до приватного виконавця, але доказів направлення на адресу боржника даних викликів суду не надано. З матеріалів подання вбачається неповнота вчинення виконавчих дій. Так, суду не надано належних доказів щодо вжиття приватним виконавцем відповідних заходів з приводу з`ясування причин двох неявок боржника на його виклики (застосування примусового приводу до боржника, тощо), а також не доведено, що приватним виконавцем вживалися заходи щодо встановлення місця проживання та реєстрації боржника. Лише та обставина, що на адресу боржника супровідним листом направлені постанови приватного виконавця від 03.12.2024 року, не свідчить про факт ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань. Крім того, фіскальний чек від 04.12.2024 року Укрпошти не містить відомостей щодо направлення на адресу боржника ОСОБА_1 постанов приватного виконавця від 03.12.2024 року.

Згідно із ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як випливає з аналізу наведених положень закону, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. За вище наведених обставин, враховуючи, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є виключним засобом, який може бути застосовано, зокрема, з метою захисту прав і свобод інших осіб, в даному випадку стягувача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини суд приходить до висновку, що обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон при відсутності переконливих доказів її ухилення від виконання рішення суду, порушує принцип пропорційності і не слугує меті стягнення боргу, а фактично перетворюється на формальне покарання боржника.

За таких обставин, приватним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на неї рішенням суду, надано не було. Крім того, обґрунтовуючи своє подання, приватний виконавець не зазначив та не обґрунтував, які саме дії чи бездіяльність боржника ОСОБА_1 свідчать про її ухилення від виконання рішення суду, і не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів.

Таким чином, подання приватного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 259, 260, 441 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 191/1252/24 (провадження 2/191/431/24) за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т. В. Прижигалінська