Справа № 718/13/25
Провадження 2/718/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мамаївська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із описаним вище позовом, мотивованим тим, що вона є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою оформлення майнових прав на земельну ділянку - приватизації землі під будинком - вона звернулася до сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_4 задля виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки а натурі (на місцевості) для подальшого її затвердження, отримання рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та реєстрації права власності на земельну ділянку.

Під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , з`ясовано, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1698 га. з кадастровим номером :01:002:0117, власником якої є відповідач ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0774 га., користувачем якої є позивачка ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , реєстрація якої відсутня в Державному земельному кадастрі, утворюють перетин земельних ділянок орієнтовною площею 0,0208 га., оскільки в натурі (на місцевості) межові знаки з південної сторони земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0117 не відповідають відомостям з Державного земельного кадастру.

На камеральному етапі кадастрової зйомки належної позивачці земельної ділянки виявлено, що межі її земельної ділянки в АДРЕСА_1 по координатах перетинаються з межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0117 в АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 , а координати належної відповідачеві земельної ділянки зареєстровані в ДЗК із помилкою та зміщені на частину меж земельної ділянки позивачки.

За зверненням позивачки Мамаївська сільська рада у відповіді № 593 від 12.06.2024 рекомендувала виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0.1698, з кадастровим номером :01:002:0117, власником якої є ОСОБА_2 , з метою усунення перетину земельних ділянок та уможливлення для позивачки здійснити державну реєстрацію своєї земельної ділянки в ДЗК.

Відповідач ОСОБА_2 відмовився виготовити технічну документацію із землеустрою з метою внесення до ДЗК, що і змусило позивачку звернутися по судовий захист.

З посиланням на відповідні правові норми просить суд задовольнити її позов, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення меж належної йому земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:002:0117 відповідно до меж земельної ділянки позивачки та усунення накладення площею 0.0208 (відповідно до малюнку Схематичного плану земельних ділянок технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вих. реєстр. № 3/4/24 від 01.04.2024 та здійснити розподіл судових витрат.

Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.01.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.03.2025 позовну заяву залишено без руху, надано п`ять днів на усунення недоліків.

04.04.2025 після усунення недоліків продовжено розгляд справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиція представників сторін в судовому засіданні, пояснення свідків.

Сторона позивача в судове засідання не з`явилися, 01.05.2025 подали письмову заяву, в якій позов підтримали повністю, справу просили розглянути за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився про час та місце був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Судові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мамаївська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області у заяві № 351 від 09.04.2025 просила судовий розгляд провести без її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що згідно із витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно серії ССЕ № 610102 за договором дарування від 05.06.2007 позивачці ОСОБА_5 належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на неприватизованій земельній ділянці (а.с. 12-14).

З відповіді № 593 від 12.06.2024 встановлено, що Мамаївська сільська рада рекомендувала виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0.1698, з кадастровим номером :01:002:0117, власником якої є ОСОБА_2 , з метою усунення перетину земельних ділянок та уможливлення для ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію своєї земельної ділянки в ДЗК (а.с. 16).

З технічної документації (а.с. 17-53) із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 (на підставі правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, номер витягу 14932627 від 17.06.2007) встановлено, що інженером-землевпорядником ОСОБА_4 01.03.2024 отримано завдання на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 .

У пояснювальній записці від 11.10.2024 (а.с. 49) інженер-землевпорядник ОСОБА_4 повідомив, що на камеральному етапі кадастрової зйомки земельної ділянки ОСОБА_1 виявлено, що межі її земельної ділянки ( АДРЕСА_1 ) по координатах перетинаються з межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0117 в АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , а координати належної останньому земельної ділянки зареєстровані в ДЗК із помилкою та зміщені на частину меж земельної ділянки ОСОБА_1 . Внаслідок чого завершити процес реєстрації земельної ділянки ОСОБА_1 наразі не можливо.

Норми права, які застосував суд.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами статей12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Правилами частини першої статті 81 ЗК України визначено такі способи набуття права власності на земельні ділянки: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із статтею 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

У частинах другій, третій статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 466/1058/15-ц (провадження № 61-6732св22) зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо.

У спірних правовідносинах питання щодо визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки потребують спеціальних знань і мають бути підтверджені висновком судової земельно-технічної експертизи.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 206/1658/20, провадження № 61-8056св21.

У постанові від 16 червня 2021 року у справі № 372/6016/13-ц Верховний Суд вказав, що належним доказом, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок може бути лише висновок земельно-технічної експертизи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивачки порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які беззаперечно вказували б, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Згідно частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Проте у цій справі сторонами не надано суду висновку експерта і клопотань про призначення судової земельно-технічної експертизи також не заявлено.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п. 113, 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

Виходячи зі встановлених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, з урахуванням релевантної практики Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів, а саме накладення земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, на земельну ділянку, якою користується позивачка.

Мотиви з яких виходив суд

Отже, виходячи зі встановлених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, з урахуванням релевантної практики Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів, а саме накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0117 в АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 , із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться у користуванні позивачки ОСОБА_1 та на якій знаходиться належний їй на праві власності будинок.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 321, 328, 387, 388 ЦК України, ст.78, 81, 152, 153 ЗК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мамаївська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мамаївська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, місце реєстрації с. Мамаївці, вул. Шевченка, 156, .

Суддя Кіцманського

районного суду Василь Скорейко