Справа № 541/999/25
Номер провадження 2/541/674/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 травня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має Першу А групу інвалідності з дитинства - у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту отримання Судом позовної заяви на строк інвалідності. Вимоги мотивує тим, що сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач 26.07.1996 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяла прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 . Шлюб розірвала 10.12.2010 року. 13.10.2021 року позивач змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 від 13.10.2021 року.

Донька має інвалідність з дитинства Першу А групу. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю.

Я, як мати, постійно здійснюю догляд за донькою, допомагаю їй у побуті, здійсненні дрібних правочинів, тощо.

Донька проживає разом зі мною, знаходиться на повному моєму утриманні, оскільки відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Дитина після досягнення 18 років за умови її непрацездатності ( у тому числі наявність інвалідності) має право на отримання матеріальної допомоги від батьків, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх особами з інвалідністю І, II групи присуджуються на строк інвалідності.

Згідно статті 88 Сімейного кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружися може надавати матеріальну допомогу.

Позивач вважає, що батько, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів доходу, оскільки має доходи, інших утриманців не має.

Ухвалою суду від 14.03.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача, позов підтримав та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача та заочного розгляду справи (а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву до суду не надав (а. с. 22, 23, 28).

Суд, вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26.07.1996 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяла прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 07.072006 р. (а.с 7). Шлюб розірвала 10.12.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 12.01.2011 р. (а.с. 8) 13.10.2021 року позивачка змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 від 13.10.2021 року (зворот а.с. 8).

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває на утриманні позивачки. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), та довідками про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру про позивача та ОСОБА_3 (а.с. 6, 10).

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України (статті 198-201цього Кодексу), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина.

Так, відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Працездатність це здатність до праці, що залежить від стану здоров`я, фізичного, духовного розвитку (розумових та емоційних можливостей), а також професійних знань, уміння і досвіду працівника, що дає йому змогу виконувати роботу визначеного обсягу, характеру та якості. Тобто здатність людини до праці оцінюється не лише за можливістю виконання роботи та функціональним станом організму, а й за додатковими критеріями (стан здоров`я, професійні знання, вміння, досвід).

Законодавство України не визначає поняття працездатності, натомість повніше його зміст розкривається через використання понять «непрацездатність» та «втрата працездатності», які вживаються в трудовому праві, праві соціального забезпечення, тощо. Аналіз правових норм дозволяє дійти висновку, що втрата працездатності може бути постійна і тимчасова.

Постійна втрата працездатності це повна чи часткова втрата здатності до загальної чи професійної праці. Повна втрата працездатності означає непрацездатність особи.

Непрацездатність це стан здоров`я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров`я.

Прикладом часткової втрати працездатності є інвалідність. При цьому, необхідно відмітити, що існує два критерії визначення інвалідності медичний та економічний. З медичної точки зору це розлад функцій організму, з економічної точки зору це таке порушення, яке призводить до втрати працездатності: професійної чи загальної.

Інвалідність це стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюванням, наслідком травм або вродженим дефектом, який призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті. Обмеження життєдіяльності це повна або часткова втрата здатності обслуговувати себе, самостійно пересуватись, орієнтуватись, спілкуватись, контролювати свою поведінку, вчитись, займатись трудовою діяльністю.

Під тимчасовою втратою працездатності розуміють неспроможність особи виконувати свою трудові обов`язки внаслідок короткотривалих обставин об`єктивного характеру. Тимчасова непрацездатність має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності.

Висновки органів медико-соціальної експертизи про умови і характер праці інвалідів є обов`язковими для власників та адміністрації підприємств, установ і організацій.

Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України постановою від 4 квітня 1994 р., № 221. Так, у медико-соціальних експертних комісіях (МСЕК) проходять огляд громадяни, які частково чи повністю втратили здоров`я внаслідок захворювання, травм та уроджених дефектів, що обмежують їх життєдіяльність, а також особи, які за чинним законодавством мають право на соціальну допомогу, з метою виявлення компенсаторно-адаптаційних можливостей особи для реалізації заходів реабілітації та адаптації інвалідів.

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 539923 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безстроково встановлена перша А група інвалідності з дитинства з 06.10.2024 року. Чергового переогляду не потребує. ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду (зворот а.с.11).

У відповідності до поданої позивачем копії висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 16.01.2025 року ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За рівнем обмеження життєдіяльності хвора ОСОБА_3 має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку (а.с.11).

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 2294 (вікова категорія від 18 років і старше) від 18.12.2024 року Полтавської міжрайонної МСЕК №1 загального профілю Східного госпітального округу, ОСОБА_3 встановлено І А групу інвалідності (а.с. 12-13).

Непрацездатність ОСОБА_3 доводить її потребу в матеріальній допомозі. При цьому, потреба в матеріальній допомозі означає, що дохід непрацездатної особи не забезпечує йому підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму, та є меншим, ніж це встановлено прожитковим мінімумом на непрацездатну особу.

Вивченням матеріального становища сторін встановлено, що позивач ОСОБА_1 має на утриманні повнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 10).

Судом беззаперечно встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , є особою з інвалідністю першої А групу інвалідності з дитинства, проживає з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Довідками про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру позивач ОСОБА_1 проживає разом із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 10).

Вищенаведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що матеріальне становище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріальне становище її матері не дозволяють в повній мірі компенсувати витрати на лікування, побутові потреби та навчання.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, бере до уваги наявність у платника аліментів інших утриманців, яких він за законом зобов`язаний утримувати, його можливість матеріально забезпечувати повнолітню донбку в період її непрацездатності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатного доньки є обґрунтованими та такими, що підлягають до о задоволення, тому суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має Першу А групу інвалідності з дитинства - у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту отримання судом позовної заяви на строк інвалідності.

Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Згідно ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.16,182,198,200 СК України,ст.ст.2,4, 12, 13,18, 76-77, 81, 141,206,258-268, 247, 273, 274, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має Першу А групу інвалідності з дитинства - у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 березня 2025 року на строк інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про сторін у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. А. Морозовська