ПОСТАНОВА

іменем України

07 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/6934/24

провадження № 22-ц/4809/755/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп»,

заінтересовані особи - Приватне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 21 лютого 2025 року у складі судді Голосеніної Т.В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (далі по тексту ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви посилалося на те, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2009 року по справі №2-111-2009 задоволено позов ПАТ КБ «Надра» та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у розмірі 446595 доларів США 83 цента, що згідно офіційного курсу НБУ в національній валюті складало 2 197 251,49 грн, а також судові витрати 1730 грн.

Згідно з договором про відступлення прав вимоги від 13 серпня 2020 року №GL48N718070_Ur_4 ПАТ КБ «Надра» відступило право вимоги за договорами кредитної лінії від 01 серпня 2007 року №2/1/2007/840-КЛ/662 та від 01 серпня 2007 року №2/1/2007/840-К/661 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд на підставі ст.442 ЦПК України замінити сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 21 лютого 2025 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони у судове засідання апеляційного суду, призначене на 06 травня 2025 року на 11.00 год, не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 06 травня 2025 року на 11.00 год, не зявились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір №2/1/2007/840-К/661 та договір кредитної лінії №2/1/2007/840-КЛ/662. Крім того, 01 серпня 2007 року, ОСОБА_2 уклав з ВАТ «КБ «Надра» договори поруки №П/661 та №П/662.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2009 року по справі №2-111-2009 р. задоволено позов ВАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитом у розмірі 446595 доларів США 83 цента, що згідно офіційного курсу НБУ в національній валюті складало 2197251,49 грн, а також судові витрати 1730 грн (а.с.15).

13 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір відступлення прав вимоги №GL48N718070_Ur_4, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №2/1/2007/840-К/661 та договором кредитної лінії від 01 серпня 2007 року №2/1/2007/840-КЛ/662 та договорами поруки від 01 серпня 2007 року №П/661, №П/662 (а.с.9-13).

Як свідчить довідка Олександрійського міськрайонного суду від 26 грудня 2024 року б/н цивільна справа №2-111-2009 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом у розмірі 446595 доларів США 83 цента, що згідно з офіційним курсом НБУ в національній валюті складає 2197251,49 грн, судові витрати у розмірі 1730,00 грн знищена в установленому законом порядку та в установлені законом строки згідно з діючою на той час Інструкцією про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженою наказом ДСА України від 15 грудня 2011 року №168, як така, що не має науково-історичної цінності та втратила практичне значення (а.с.25).

Листом Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року №25878 повідомлено, що на виконанні у відділі ДВС перебувало два виконавчих провадження №48752545 та №56784224 з виконання виконавчого листа від 24 березня 2009 року №2-111-2009 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 446595 доларів США 83 цента, що згідно з офіційним курсом НБУ в національній валюті складало 2197251,49 грн, та судові витрати у розмірі 1730 грн (а.с.78).

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 03 квітня 2018 року при виконанні виконавчого провадження №48752545 повернуто стягувачу - ПАТ «КБ «Надра» виконавчий лист на підставі п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений у строк до 03 квітня 2021 року (а.с.78 зворот).

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 31 жовтня 2019 року при виконанні виконавчого провадження №56784224 повернуто стягувачу - ПАТ «КБ «Надра» виконавчий лист на підставі п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений у строк до 31 жовтня 2022 року (а.с.79).

Відповідно до листа Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області від 21 січня 2025 року №916 станом на 20 січня 2025 року виконавчий лист Олександрійського міськрайонного суду від 24 березня 2009 року №2-111-2009 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 446595 доларів США 83 цента, що згідно з офіційним курсом НБУ в національній валюті складає 2197251,49 грн, та судові витрати у розмірі 1730 грн на примусовому виконанні не перебуває (а.с.55).

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув 31 жовтня 2022 року, а заявником не надано жодного клопотання про поновлення зазначеного строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Заміна стягувача не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове виконання судового рішення можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заява про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі, до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.442 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (пункти 27-130).

Судом встановлено, що станом на час розгляду заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строк пред`явлення виконавчого листа від 17 лютого 2009 року №2-111-2009 до виконання сплинув 31 жовтня 2022 року.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст.433 ЦПК України). Коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Враховуючи відсутність клопотання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про поновлення зазначеного строку та, відповідно, і поважних підстав для його пропуску, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні його заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 21 лютого 2025 року - беззмін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко