ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сидоренко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 лютого 2016 року ухвалене у складі головуючої судді Андрієнко Г.В., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «Правекс-банк» звернулося до суду з даним позовом. Просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1939-002/08Р від 07.02.2008 року, який був укладений з ОСОБА_2 в сумі 30368,47 дол. США та судовий збір в сумі 9592,87 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» заборгованість в сумі 30368,47 дол США, а саме: заборгованість за кредитом 18938 дол. США та заборгованість за процентами 11430, 47 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» судовий збір в сумі 9592,87 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у справі № 554/13602/15-ц задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме ПАТ КБ «Правекс-банк» () на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»» () у справі № 554/13602/15-ц.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2025 року в якості третьої особи залучено ТОВ «ВІН ФІНАНС» (в минулому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Представник ОСОБА_2 - адвокат Сидоренко І.О.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-банк»у повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-банк»є недоведеними, також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заборгованості, яку просить стягнути ПАТ КБ «Правекс-банк».

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

23.04.2025 року від ТОВ «ВІН ФІНАНС» на адресу апеляційного суду надійшли додаткові пояснення в яких товариство підтримує позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі розрахованому банком, не збільшуючи позовних вимог.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сидоренко І.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Встановлено, що 07 лютого 2008 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1939 002/08Р від 07.02.2008 р. за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 37500 дол. США зі сплатою 11,99% річних для придбання автомобіля, та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля.

Відповідне зобов`язання було виконане позивачем 07.07.2008 р., що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 07.02.2008 р.

Право банку на здійснення банківських кредитних операцій з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України підтверджується банківською ліцензією № 7, виданою Національним банком України 03.12.2001 р., на право здійснювати банківські операції, визначених ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до п.4.4. кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитним договором шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 447 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом, відповідно до п.4.5. кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця ( за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у трок до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п. 1.2. кредитного договору.

Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав, а тому станом на 15.06.2015 р. заборгованість відповідача перед банком становить 49 976,34 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом 18939 дол. США; заборгованість за процентами 11430,47 дол. США; неустойка (пеня) за кредитом 11732,44 дол. США; неустойка (пеня) за процентами 7875,43 дол. США. Проте, банк просив суд стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитом та процентами, що в загальній сумі складає 30368,47 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджено, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо кредитної суми та процентної ставки за користування кредитом.

Із підстав неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, утворилася заборгованість у розмірі, підтвердженими належними доказами розрахунком та випискою по рахунку, які не спростовані відповідачем.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зокрема, зобов`язання вникають з договорів та інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статі 1048 ЦК України).

Частиною другої статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Щодо повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи.

Порядок здійснення судом судових викликів і повідомлень врегульовано Главою 7 «Судові виклики і повідомлення» Розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Частинами третьою, четвертою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик; судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частина п`ята вказаної статті).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою,зазначеною стороною чи іншим учасником справи (частина шоста вказаної статті).

Згідно пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно відомостей з довідки №4/50939 від 10 листопада 2015 року про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 повідомлялося судом першої інстанції про засідання призначене на 11:00 год. 13.11.2015р. шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням за адресою АДРЕСА_1 , яке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.36).

ТакожОСОБА_2 повідомлялося судом першої інстанції про засідання призначене на 08:45 год. 17.02.2016р. шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням за адресою АДРЕСА_1 , яке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.49).

17.02.2016 судом першої інстанції ухвалено заочне рішення у справі.

Повернення судових повісток з причини «за закінченням терміну зберігання» не вважається належним повідомленням.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду констатує, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи місцевим судом, що в силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Щодо позовної давності.

Загальна позовна давність (зокрема до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебігу позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як слідує із матеріалів справи, строк повернення кредиту 07.02.2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом 03.11.2015 року, а тому відсутні підстави вважати, що банк звернувся до суду з пропуском позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 лютого 2016 рокуз ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 382, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» заборгованість в сумі 30368,47 дол США, а саме: заборгованість за кредитом 18938 дол. США та заборгованість за процентами 11430, 47 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» судовий збір в сумі 9592,87 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді В.П. Пікуль

Т.В. Одринська