Провадження № 22-ц/812/793/25 Головуючий суду першої інстанції Лузан Л.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Миколаїв Справа № 473/1207/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Лузан Л.В., в залі судового засідання в м. Вознесенськ, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») до ОСОБА_1 в якому просило суд стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2023 року № 75404657 в розмірі 13 342 грн.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, а саме для надання:

- доказів підписання відповідачкою кредитного договору № 75404657, в тому числі електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору; це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом), доказів ідентифікації відповідачки за кредитним договором №75404657 від 21 серпня 2023 року ;

- доказів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. (отримувач коштів Миколаїв.ГУК/тг м. Вознесенськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО)899998, рахунок отримувача UA0014446, код класифікації доходів бюджету 22030101). Платіжна інструкція № 879 від 19 листопада 2024 року не може бути прийнята до уваги, оскільки судовий збір за вказаним платіжним документом був сплачений по іншій справі (справа № 473/6403/24).

17 березня 2025 року від ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» через підсистему «Електронний суд» до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року позовну заяву повернуто ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», як неподану.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не надав доказів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. Його посилання у заяві про усунення недоліків на платіжну інструкція від 19 листопада 2024 року № 879 не може бути прийнята до уваги, оскільки судовий збір за вказаним платіжним документом був сплачений по іншій справі (ухвалою суду від 19 лютого 2025 року позов ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду (справа № 473/6403/24)); не надано доказів ідентифікації відповідачки за кредитним договором від 21 серпня 2023 року № 75404657.

Не погодившись з ухвалою суду ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Висновки суду першої інстанції щодо ненадання доказів підписання відповідачкою кредитного договору є безпідставними та такими, що суперечать доказам наявним у матеріалах справи.

Суд в оскаржуваній ухвалі намагається видати електронний підпис електронним ідентифікатором (ЕПОІ), за кваліфікований електронний підпис (КЕП), генерація, перевірка і контроль котрого здійснюється спеціально сертифікованими (державою) установами, і в подальшому засобами програмного забезпечення та або засобами онлайн перевірки, наявна можливість перевірити підписи виключно у форматі КЕП.

Однак ЕПОІ є відмінним від КЕП і перевірити такий засобами програмного забезпечення та або засобами онлайн перевірки не можливо.

Разом з тим суд намагається видати ЕПОІ за КЕП і помилково зазначає про необхідність перевірки ЕПОІ засобами перевірки КЕП.

Щодо сплати судового збору за подання позовної заяви, то до позову позивачем додано платіжну інструкцію про сплату позивачем судового збору по справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який було залишено без розгляду ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір із змінами і доповненнями», за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах. У разі якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору.

Перерозподіл сплачених коштів може здійснюватися ДСА України у визначеному нею порядку або у порядку, визначеному іншим компетентним органом ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року справа № 170/129/21).

На час розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

За приписами частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, приписами частин 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є принцип пропорційності (пункт 6 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (справа «Дія 97» проти України» (заява № 19161/04) від 21 жовтня 2010 року).

Право особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів передбачено і частиною 1 статті 4 ЦПК України.

Пунктами 2-9 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановлено, що ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху на підставі статей 175, 177 ЦПК України та позивачу було надано строк для надання доказів підписання відповідачкою кредитного договору № 75404657, в тому числі електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору; це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом), доказів ідентифікації відповідачки за кредитним договором №75404657 від 21 серпня 2023 року та доказів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Зазначену позовну заяву на підставі статті 185 ЦПК України було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона подана без додержання вимог статей 175, 177 ЦПК України, а саме не долучено доказів, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та не долучено документів про сплату судового збору.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 148/2383/19.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та таким, що порушує право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина 1 статті 196 ЦПК України).

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За положеннями статей 84, 182 ЦПК України клопотання учасників справи вирішуються при розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 148/2383/19.

Отже, вимога суду першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі про надання доказів підписання відповідачкою кредитного договору № 75404657, в тому числі електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору; це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом), доказів ідентифікації відповідачки за кредитним договором №75404657 від 21 серпня 2023 року не ґрунтується на вимогах закону.

Для з`ясування питання щодо надання доказів та/або витребування доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд першої інстанції з`ясовує під час проведення підготовчого провадження.

Щодо вимог суду першої інстанції про долучення до позовної заяви документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, колегія суддів виходить з наступного.

Скаржник не заперечував щодо свого обов`язку сплатити судовий збір, а наполягав на тому, що здійснив його у передбачений законом спосіб та надав суду відповідне підтвердження платіжну інструкцію № 879 від 19 листопада 2024 року про сплату ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп., яка не прийнята судом першої інстанції, оскільки судовий збір за вказаним платіжним документом був сплачений по іншій справі (справа № 473/6403/24).

Між тим, провадження у цивільній справі № 473/6403/24 було відкрито за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2023 року № 75404657 в розмірі 13 342 грн.

19 лютого 2025 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області по цій справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України суд залишив позов ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 без розгляду, оскільки провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу.

Тобто надана суду першої інстанції платіжна інструкція про сплату судового збору підтверджує сплату судового збору по цивільній справі за тими ж позовними вимогами, що розглядаються у справі, що переглядається.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) від 28 жовтня 1998 року).

Право на отримання судового захисту означає, що суб`єкт має право звернутися до суду та матиме право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Можливість реалізувати вказані права повинна бути забезпечена кожній особі без будь-яких дискримінаційних перепон чи занадто формалізованих ускладнень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 зазначено, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Законодавство України однією з умов розгляду справи судом визначає сплату судового збору у розмірі та у випадках, визначених законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, держава ставить сплату судового збору як передумову звернення до суду, а тому й судовий збір повинен бути сплачений до подачі позовної заяви в суд.

Позивач (заявник, скаржник) виконує свій обов`язок щодо сплати судового збору в момент зарахування визначеної Законом України «Про судовий збір» суми до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стаття 9 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Зарахування коштів до Державного бюджету України свідчить по те, що з моменту їх зарахування вони стають коштами дохідної частини Державного бюджету України, однак повинні витрачатись на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Розміри судового збору, що надійшли за розгляд справ судами України, враховуються по кожному суду, за їх надходження, застосування пільг щодо сплати судового збору та їх використання суди звітують перед Державною судовою адміністрацією України (далі - ДСА України), а ДСА України - перед Державною службою статистики України (наказ Державної судової адміністрації України від 21 грудня 2012 року № 172 (зі змінами) у редакції наказу ДСА України від 04 листопада 2022 року № 404).

Таким чином, виходячи з аналізу зазначеного законодавства, немає підстав вважати, що судовий збір за одними й тими ж позовними вимогами між тими ж самими сторонами при повторному зверненні позивача з позовом, який раніше повернуто тим же судом останньому, повинен сплачуватись повторно тією ж особою, на рахунок того суду, у тому ж розмірі.

Отже, судовий збір є сплаченим ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» з моменту зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, а тому суд першої інстанції, який отримав справу у випадку повторного звернення ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» з аналогічним позовом, який був повернутий позивачу з підстав ненадання доказів, помилково вимагає повторної сплати судового збору за одними й тими ж позовними вимогами між тими ж самими сторонами до того ж самого суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є помилковою, оскільки суд припустився порушення норм процесуального права, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року підлягає скасуванню, а справа за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на положення статті 141 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги, за якою апеляційним судом нове рішення у справі не приймалось та не змінювалось відсутні підстави для розподілу судових витрат, який слід провести за наслідками розгляду справи.

Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворської

Повне судове рішення складено 06 травня 2025 року.