Справа № 485/497/25
Провадження №2/485/265/25
РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Снігурівської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Снігурівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У березні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Снігурівської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Снігурівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх бабуся ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, яке складається з земельних ділянок сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,69 га, розташованих в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області. Діти ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є спадкоємцями першої черги за законом, з заявами про прийняття спадщини не зверталися. ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживала одна. Пізніше, позивачі дізнався про наявність заповіту складеного їх бабусею щодо належної їй земельної ділянки площею 5,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Калинівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Даним заповітом заповідач на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . На момент складання заповіту, їх бабуся була похилого віку, їй було 89 років, не повідомляла про його складання. Після виявлення заповіту, вони звернулися до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, проте нотаріусом було в цьому відмовлено в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущений ними з поважних причин, через необізнаність про заповіт, позивачі просили визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 19 березня 2025 року вказану позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Позиції учасників справи

Позивачі у підготовче засідання не з`явилися, суду надали заяви, про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, судові витрати просили не стягувати з відповідача.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позову.

Представник Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу в підготовчому судовому засіданні.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві Миколаївської області у віці 94 років померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть /а.с.14/.

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,69 га, кадастрові номери :16:000:0080 та :14:000:0114, яка розташована на території Калинівської (колишньої Куйбишевської) сільської ради Баштанського району Миколаївської області, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Наведене підтверджується державним актом та свідоцтвом про право на спадщину за законом /а.с.30-31/ .

Згідно заповіту посвідченого 25 жовтня 2018 року секретарем Калинівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Данильчук І.О., який зареєстровано в реєстрі за №11, ОСОБА_6 на випадок свої смерті заповіла вищевказану земельну ділянку ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 /а.с.28/.

Після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась /а.с.48/.

ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: с.Калинівка Баштанського району (колишнього Снігурівського) району Миколаївської області. За вказаною адресою на момент її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зверталися до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу оформлення спадкових прав за заповітом. Державним нотаріусом листом вих.№60/01-16 від 05.02.2025 роз`яснено, що останніми пропущено строк звернення з заявою про прийняття спадщини /а.с.29/.

Спадкоємці першої черги діти ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини у визначений законом строк не зверталися.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини другої статті 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними (постанова Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, постанова Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц).

Отже, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Як на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачі посилалася на свою необізнаність про існування заповіту, за яким ОСОБА_6 заповіла належну їй земельну ділянку.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.

Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах.

Дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що "необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини", шляхом конкретизації, зазначивши таке:

- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;

- втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;

- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;

- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).

Позивачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є спадкоємцями за законом першої черги після смерті своєї бабусі ОСОБА_6 . На час відкриття спадщини були наявні спадкоємці померлої за законом першої черги - її доньки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які з заявами про прийняття спадщини після смерті свої матері у визначений законом строк не зверталися. Спадкодавець на час смерті проживала одна.

Також матеріали справи не містять доказів обізнаності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 протягом передбаченого статтею 1270 ЦК України строку про існування заповіту, яким ОСОБА_6 заповіла належну їй земельну ділянку.

Таким чином, необізнаність позивачів про існування заповіту, у якому вони вказані спадкоємцями, є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити, надавши позивачам додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини - два місяці.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Позивачами при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі по 1211,20 грн кожним.

На прохання позивачів, суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України, керуючись ст. 7, 12, 76, 81, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Снігурівської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Снігурівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю два місяці (з дня набрання законної сили даним судовим рішенням) для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю два місяці (з дня набрання законної сили даним судовим рішенням) для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 травня 2025 року.

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Снігурівська міська рада Миколаївської області, , вул.Жовтнева,124 м.Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.

Треті особи: Снігурівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суддя О.П.Бодрова