Справа № 309/3654/24
Провадження № 2/309/948/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Гелетей Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.05.2003 року між ню та відповідачем укладено шлюб. За час спільного проживання на підставі договору дарування від 07.11.2005 року відповідачем набуто у власність будинок за адресою АДРЕСА_1 . Будинок був досить старим, тому отримавши дозвіл на перебудову було розпочато реконструкцію та здійснено перебудову, яку закінчено у 2008 році.

Посилаючись на приписи ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України просить суд визнати будинок у АДРЕСА_1 спільною частковою власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/2 частці.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 не подавав.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився. Представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву у якій визнає позов у повному обсязі та просить справу розглянути без участі відповідача та його представника.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час якого, на підставі двох договорів дарування від 07.11.2005 року відповідач набув у власність житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6-9). При цьому згідно договору площа подарованого будинку становить 45,4 кв.м.

У подальшому на підставі рішення про надання дозволу на перебудову даного будинку, дозволу на виконання будівельних робіт та будівельного паспорту (а.с.17, 18)у 2006 році розпочата перебудова вказаного будинку, яку завершено у 2008 році і наразі площа будинку становить 191,8 кв.м. (а.с.21-24)

Згідно ч.2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У п.п.23, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відтак, оскільки спірний будинок набуто подружжям у період шлюбу, такий є неподільною річчю і жоден з подружжя, у тому числі й позивач не ставить питання про компенсацію їй вартості її частки у спільному майні, то наявні правові підстави для визнання за сторонами ідеальних часток в цьому майні без його реального поділу.

З урахуванням наведеного, та повним визнанням позову відповідачем ОСОБА_2 , суд вважає за можливо прийняти визнання позову відповідачами, позаяк це не суперечить закону та не порушує права жодних осіб, та відповідно задовольнити позов ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно зі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50% судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 605,60 грн. підлягають їй поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 48, 51, 81, 206, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з державного бюджету половину суми судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., сплаченого згідно платіжної інструкції № від 23 липня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2025 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.