УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2025 року м. Запоріжжя
03.03.2025 зазначене рішення суду набрало законної сили, у зв`язку з чим 12.03.2025 ОСОБА_1 видані два виконавчі листи щодо стягнення самого боргу та судових витрат окремо.
Водночас, на теперішній час, борг за договором позики від 08.03.2022, укладеним між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , погашено у повному обсязі, що підтверджується заявою стягувача від 19.02.2025.
Заявник зазначає, що не має можливості впливати на поведінку стягувача, зокрема щодо можливості пред`явлення виконавчого листа до виконання, повідомлення виконавця про зменшення та/або відсутність боргу тощо.
Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не надавали.
Позивач (стягувач) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Згідно ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 березня 2022 року у розмірі 234 000 (двісті тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 170 (одна тисяча сто сімдесят) грн. 00 коп.
Згідно виконавчих листів, виданих Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя 12.03.2025 у даній справі на підставі заяви позивача, поданої до суду 11.03.2025, було видано два виконавчих листа, в яких зазначено датою набрання рішенням у цій справі законної сили - 03.03.2025.
Судом встановлено, що на виконавчих листах зазначено дату їх видачі 12.03.2025, проте ці листи фактично отримані 20.03.2025 особисто позивачем (стягувачем).
Відомостей про звернення зазначених листів до виконання судом не встановлено.
Проте, на теперішній час, борг за договором позики від 08.03.2022, укладеним між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , боржником погашено у повному обсязі, що підтверджується заявою ОСОБА_1 нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. 19.02.2025, зареєстровано в реєстрі за № 756.
Будь-яких заперечень щодо заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню ОСОБА_1 не надавав, наведені в ній обставини не заперечував.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, необхідно довести, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.
Зважаючи на встановлені правовідносини, та з урахуванням ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд вважає, що боржником доведено виконання його зобов`язання добровільно поза межами виконавчого провадження, тому є правові підстави для визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 19, 81, 247, 258-261, 432 ЦПК України, суд, -
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.05.2025.

Суддя: О.О. Романько