ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Суми

Справа №576/1090/24

Номер провадження 22-ц/816/495/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2024 року у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене в м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 07 жовтня 2020 року у справі № 576/1853/20 стягнув з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а рішенням від 25 травня 2023 року у справі № 576/1418/23 - стягнув з нього на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі його заробітку (доходу).

Зазначає, що з часу ухвалення вказаних судових рішень про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, його матеріальний стан змінився. На даний час сукупний розмір всіх аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачів становить вже 2/3 частки від його доходу, тому вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей.

Посилаючись на вказані обставини, просить змінити розмір аліментів, що стягуються із нього за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2020 року у справі № 576/1853/20 та за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2023 року у справі № 576/1418/23, а саме: стягнути з нього на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 його заробітку доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 05 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, суд неповністю з`ясував всі обставини справи. Зазначає, що сукупний розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей, становить 2/3 частки від його доходу, що є для нього надмірним. На даний час його матеріальне становище змінилося. Він мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_6 в її будинку. Мати постійно хворіє, має діагноз церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. в стадії ремісії. Він постійно купує їй ліки. Також він оплачує всі комунальні послуги, так як у матері невелика пенсія. Його дохід це лише його заробітна плата. В нього немає ні автомобіля, ні житла, ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність; вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримує в повному обсязі.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вказує на те, що відповідач сплачує на утримання двох дітей аліменти у розмірі 50% від свого доходу, що не суперечить вимогам законодавства. Також зазначає, що її дитина постійно хворіє та потребує постійного лікування. Вона проживає в будинку своєї матері, де вона зареєстрована. Її дохід це її заробітна плата, яка йде на утримання її сім`ї, лікування дитини, щоденні потреби, комунальні послуги. Якщо зменшити розмір аліментів, то достатнє утримання дитини буде неможливим. Звертає увагу на ту обставину, що позивач зазначив недостовірні відомості щодо відсутності у нього нерухомого майна. Згідно декларації позивача за 2023 рік у нього є в наявності земельні ділянки площею 976 кв. м та 20 000 кв. м, а також частина житлового будинку. Також він отримує соціальні виплати від Управління соціального захисту населення та має грошові активи 3000 дол. США.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6; 7).

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 04 вересня 2020 року у справі № 576/1618/20 шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвав (а.с. 11).

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 07 жовтня 2020 року у справі № 576/1853/20 стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову, тобто з 02 вересня 2020 року (а.с. 8-9).

Глухівський міськрайонний суд Сумської області 25 травня 2023 року видав судовий наказ № 576/1418/23, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 травня 2023 року (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 50% від свого доходу, що не суперечить вимогам законодавства. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували погіршення його майнового стану, він не надав, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей в загальному розмірі 2/3 частини від його доходу та, що у нього змінився матеріальний стан.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що матеріалами справи спростовуються твердження позивача, що з нього стягуються аліменти в загальному розмірі 2/3 частини від його доходу, позаяк рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2020 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від його заробітку (доходу), а судовим наказом, виданим Глухівським міськрайонним судом Сумської області 25 травня 2023 з нього стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , 09 травня 2022 року в розмірі також частини від його заробітку (доходу). З наведеного слідує, що загальний розмір відрахувань з його доходу становить 50%, що не суперечить вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, народження другої дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Стосовно доводів позивача щодо погіршення його майнового стану, слід зазначити, що ОСОБА_1 взагалі не надав жодних доказів на підтвердження цієї обставини.

Водночас з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет, при порівнянні щорічних декларацій позивача, поданих за 2023 рік, в якому було видано судовий наказ про стягнення аліментів на другу дитину дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за 2024 рік, вбачається, що матеріальне становище позивача у 2024 році у порівнянні з 2023 роком не погіршилося, а розмір отримуваного доходу збільшився.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367; 374; 375; 381-382; 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов