Справа № 358/631/20 Провадження № 2/358/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Богуславська міська рада Київської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, дворовою та прибудинковою територією,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 02.06.2020 звернулася до суду з даним позовом, та з урахуванням змін, просила зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом демонтажу самочинно збудованого об`єкту ворота, паркан, хвіртка, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці відступити на ширину 1,5 м до межі земельної ділянки прибудинкової території від належної до квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 суміжної стіни будинку довжиною 3,40м; вирішити питання про судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2020, головуючим суддею у справі визначено суддю Кіхтенка С.О. Останнім справа по суті не розглянута.

25.06.2024 по справі на підставі розпорядження № 123 керівника апарату суду здійснений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 рішенням ВРП від 18.06.2024 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

26.06.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Лебединець Г.С.

30.10.2024 ухвалою суду справу прийнято суддею Лебединець Г.С. до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

28.01.2025 ухвалою суду справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. В обґрунтування позову зазначила наступне. Вона (позивач ОСОБА_4 ) є власником кв. АДРЕСА_3 . Вказаний будинок одноповерховий, триквартирний, приватизований. Присадибні землі міської ради. В даному будинку проживають: кв. АДРЕСА_2 позивач ОСОБА_1 , кв. АДРЕСА_4 відповідач ОСОБА_2 , кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_5 (син позивача). На прибудинковій території відповідачем у справі неузгоджено та самовільно встановлено перегородне спорудження ворота, тин, хвіртка. Вказане спорудження перешкоджає іншим мешканцям будинку повноцінно користуватися прибудинковою територією. Також вказане спорудження перешкоджає позивачу користуватися належним їй гаражем, оскільки заїзд до гаража перекритий та доступ до нього є обмеженим. Крім того, обмеженим є підхід до зовнішньої стіни належної їй кв. АДРЕСА_2 , та вона не має змоги користуватися і утримувати здійснювати ремонт належного їй майна. Прибудинкова територія відноситься до об`єктів загального користування та на ній заборонено самовільно встановлювати споруди. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється вирішувати спір, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Свою позицію обґрунтувала наступним. Так, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2003 року після смерті батька ОСОБА_6 вона є власником кв. АДРЕСА_5 . На прибудинковій території розташований гараж, який був зведений її батьком. Зазначила, що позивач не має права власності на вказаний гараж, оскільки правовстановлюючі документи на нього мають ознаки підроблення, про що нею було подано відповідну заяву до поліції. Щодо земельної ділянки зазначила, що позивач ОСОБА_1 не має права власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж, оскільки нею тільки розпочато процедуру відведення земельної ділянки. Нею (відповідачем ОСОБА_2 ), також, була розпочата процедура приватизації земельної ділянки, розташованої під будинком за адресою: АДРЕСА_6 . Було розроблено технічну документацію із землеустрою і присвоєно кадастровий номер 0:01:005:0197. Станом на теперішній час право власності на земельні ділянки за ними не зареєстровано. Разом із тим, з 2009 року по серпень 2024 вона (відповідач ОСОБА_7 ) користувалася гаражем. Однак, 22.08.2024 ОСОБА_1 разом із іншими особами самовільно відкрили самочинно побудований її батьком гараж, та винесли її речі, про що нею було подано відповідну заяву до поліції. Крім того зазначила, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду із аналогічними позовами, які в подальшому залишала без розгляду. Обставини щодо зведення перегородного спорудження воріта, тину, хвіртки були нею узгоджені із попереднім власником кв. АДРЕСА_2 . Державна реєстрація гаража проведена за ОСОБА_1 з порушенням вимог закону, про що нею, також, подано відповідну заяву до поліції. Також зазчила, що позивачем порушений порядок звернення до суду, оскільки не застосований досудовий порядок врегулювання спорів щодо порушення правил добросусідства.

В судове засідання представник третьої особи - Богуславської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності із винесенням рішенням на розсуд суду. Судом, з урахуванням думки сторін, протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою.

Заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, встановив фактичні обставини та оцінив надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 13.05.2019 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167124423 від 20.05.2019 а.с.11.

Відповідач ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2003, що підтверджується копією відповідного свідоцтва та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2009. а.с.128-129, 130-132.

Згідно Витягу з рішення Богуславської міської ради від 26.06.2017, міська рада вирішила надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність за рахунок земель комунальної власності Богуславської міської ради, земельної ділянки площею до 0,0100 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . - а.с.12-13.

Згідно Витягу з рішення Богуславської міської ради від 21.03.2019 № 44/3, виконавчий комітет вирішив присвоїти гаражу загальною площею 37,54 кв.м., який належить ОСОБА_1 адресу: АДРЕСА_6 . Колишня адреса: АДРЕСА_7 . а.с.16.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167131326 від 20.05.2019 та реєстраційної справи №206 на гараж, позивач ОСОБА_1 є власником гаражу 1976 року забудови за адресою АДРЕСА_6 , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу № 807 від 15.08.2013 засвідчений приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Іщенко О.В. а.с.10, 59-70.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Київській області від 14.11.2019 №21/135-19, земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0197, загальною площею 0,051 га, яка розташована за адресою по АДРЕСА_1 , обліковується як комунальна власність Богуславської міської ради з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд». а.с.17-18.

13.08.2020 листом від 02-05/1747 міський голова Богуславської міської ради В.Дяченко звернувся до Богуславського районного відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області, в якому просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :01:005:0197, оскільки станом на 12.08.2020 речове право на земельну ділянку не зареєстровано . а.с.45.

Згідно висновку № 73 від 09.09.2020 Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, земельна ділянка по АДРЕСА_1 в межах міста Богуслав згідно генерального плану забудови м.Богуслав, затвердженого рішенням сесії Богуславської міської ради № 562-40-У від 02.12.2008 та пролонгованого рішенням сесії Богуславської міської ради від 20.03.2013 № 618-30-УІ, належить до земель житлової та громадської забудови. ОСОБА_1 погоджений проект землеустрою щодо відведення їй у приватну власність земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0073 га для будівництва індивідуального гаража. а.с.195.

Відповідачем ОСОБА_2 було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0197 з місцем розташування АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із площею 0,051 га. Однак, за повідомленням відповідача вказана процедура була призупинена через дії позивача, яка перешкоджає приватизації. а.с.111-121, 123-127,133-155.

Позивачем ОСОБА_1 також долучена до матеріалів справи фототаблиця із зображенням під`їзду до належного їй гаража повз належну їй кв. АДРЕСА_2 ; перегородки при закритих воротах; відкритих воротах до кута кв. АДРЕСА_2 . Вказана фототаблиця підтверджує доводи позивача щодо наявність перешкод у користуванні належним їй нерухомим майном та можливістю його належного обслуговування. а.с.19-22.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила факт того, що возведений ОСОБА_2 тин перешкоджає позивачу обслуговувати належне їй нерухоме майно.

Свідок ОСОБА_9 зазначив, що спірний гараж належав батьку відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 . В гаражі тривалий час перебували речі відповідача. Сам він (свідок ОСОБА_10 ) допомагав у спорудженні тину.

Свідок ОСОБА_11 , яка є дочкою відповідача ОСОБА_7 та онукою позивача ОСОБА_4 , в судовому засіданні зазначила, що гараж належав її діду ОСОБА_6 та він за життя ним користувався. Ділянки прибудинкової території були умовно поділені між сусідами буд. АДРЕСА_1 . В договорі купівлі-продажу позивачу кв. АДРЕСА_2 відсутній гараж, тому позивач не є власником даного нерухомого майна. ОСОБА_2 було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Однак, вказана процедура не була остаточно проведена через дії позивача, яка чинила перешкоди.

Статтею 1 протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, п. «б», «д» ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Частинами першою-третьою статті 42 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно з четвертим та шостим пунктами частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/16666/16-ц (провадження № 61-14719св19), на яку посилається позивач в касаційній скарзі, зроблено висновок, що "системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку. Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування.

Зазначене у статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" поняття "права на земельну ділянку" варто розуміти як оформлене у встановленому законом порядку право власності чи право постійного користування. Лише після оформлення такого права розміри і конфігурація земельної ділянки вважаються встановленими.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_3 , відповідач ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_4 в даному будинку. Крім того, позивач ОСОБА_1 є власником гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_6 .

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , за матеріалами даної цивільної справи, на праві приватної власності, оренди не зареєстрована; державний акт не видавався; не проводився розподіл вказаної земельної ділянки. Таким чином вказана земельна ділянка (двір) є територією загального користування.

Відповідачем ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці встановлено огорожу (тин, ворота, хвіртка), чим вона обмежила доступ позивача до належного їй нерухомого майна гаражу та прилеглої до її квартири стіни будинку.

Враховуючи те, що позивач та відповідач мають у власності квартири у будинку АДРЕСА_1 , який розташований на землях Богуславської міської ради, земельна ділянка для обслуговування цього будинку фактично перебуває у спільному користуванні всіх співвласників квартир багатоквартирного будинку.

Відповідачем не заперечується факт наявності обмеження у доступі позивачу до стіни будинку, яка відноситься до квартири останньої. Разом із тим, щодо обмеження доступу позивача до гаражу, відповідачем не визнається право власності позивача та вказаний гараж, оскільки, на переконання відповідача, правовстановлюючі документи на нього мають ознаки підробки.

Разом із тим, наявність тину із воротами та хвірткою перешкоджають заїзду до належного позивачу гаражу, що також підтверджується фотознімками, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач самовільно, на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні співвласників будинку, встановила тин із воротами та хвірткою, який перешкоджає позивачу вільно користуватися спільною земельною ділянкою через обмеження в`їзду на прибудинкову територію до гаражу та обмежує доступ до стіни квартири, що належать на праві власності позивачу. Вказана обставина перешкоджає позивачу належним чином обслуговувати нерухоме майно.

Щодо доводів відповідача про не дотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору щодо порушення відносин добросусідства, суд зазначає, що ОСОБА_1 в 2019 році зверталася до Богуславської міської ради в межах процедури відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу. Їй листом від 03.12.2019 № 3092 було рекомендовано звернутися до суду для проведення демонтажу огорожі, що перешкоджає користуватися належним їй майном. а.с.14. Вказана обставина підтверджує проінформованість позивачем органу місцевого самоврядування про порушення відповідачем правил добросусідства. Відсутність належного реагування уповноважених органів на звернення позивача не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права позивача щодо здійснення правомочностей власника щодо належного їй майна.

Щодо доводів відповідача про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення самоуправства та хуліганських дій ОСОБА_1 та іншими особами, які 22.08.2024 зрізали замки з воріт та гаражу та виносили з гаражу її цінні речі на подвір`я буд. АДРЕСА_1 , чим заподіяли їй шкоду, суд зазначає, що оцінка вказаних дій не є предметом розгляду в даній справі та їх оцінка буде проведена за наслідками здійснення кримінального провадження.

Щодо доводів відповідача про неодноразові звернення ОСОБА_1 до суду з позовами про усунення перешкод у користуванні власністю та, в подальшому залишення вказаних позовів без розгляду, суд зазначає, що вказані дії позивача свідчить про наявність тривалого порушення її прав що потребувало судового захисту; звернення до суду є правом особи, яким вона користується на власний розсуд.

Щодо доводів відповідача про внесення до ЄРДР 18.03.2025 відомостей за її заявою про те, що на її думку в документах на право власності на гараж, який належить ОСОБА_1 є ознаки підробки, суд зазначає, що вказана цивільна справа знаходиться на розгляді з 02.06.2020 (головуючим суддею до 26.06.2024 визначений суддя Кіхтенко С.О.) та станом на дату проведення судового засідання 23.04.2025 суду не надано доказів що державна реєстрація права власності на спірний гараж була скасована.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню.

В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст.19, 81, 141, 223, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном ОСОБА_1 шляхом демонтажу за власний рахунок самочинно збудованого об`єкту ворота, паркан, хвіртка, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці відступити на ширину 1,5 м до межі земельної ділянки прибудинкової території від належної до квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 суміжної стіни будинку довжиною 3,40м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 06.05.2025 року о 16:00.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець