Справа № 474/358/25
Провадження № 2з/474/1/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

06.05.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі судді Сокол Ф.Г. розглянув заяву представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Врадіївської селищної ради про визнання договору оренди землі поновленим, -

встановив:

24.04.2025р. ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Врадіївської селищної ради про визнання договору оренди землі поновленим, в якому просить:

- накласти арешт на земельну ділянку площею 14,6176 га з кадастровим номером :05:000:0015 (земля сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби), за адресою: Миколаївська область, Первомайський (раніше -Врадіївський) район, Врадіївська селищна рада;

- заборонити Врадіївській селищній раді (місцезнаходження: 56301, Миколаївська обл., Первомайський р-н, селище міського типу Врадіївка, вул. Незалежності, будинок 91, Код ), а також іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, продажу, передачі в користування/оренду, забудову, тощо земельної ділянки площею 14,6176 га з кадастровим номером: :05:000:0015, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський (раніше - Врадіївський) район, Врадіївська селищна рада;

- застосувати заходи забезпечення позову шляхом: заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, до вирішення даної справи по суті та набрання законної сили судовим рішенням по справі, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо земельної ділянки площею 14,6176 га з кадастровим номером: :05:000:0015, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський (раніше - Врадіївський) район, Врадіївська селищна рада.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Врадіївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Врадіївської селищної ради про визнання договору оренди землі поновленим.

Так, у заяві зазначено, що 01.12.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області в особі заступника начальника Василюк К.В., що діє на підставі Положення про Головне управління Держземагентства у Миколаївській області, затвердженого наказом Держземагентства України від 11.09.2012р. № 422 Про затвердження положень про територіальні органи Держземагентства у Миколаївській області із змінами, внесеними наказом Держземагентства України від 01.03.2013р. Про затвердження змін до положень про територіальні органи Держземагентства у Миколаївській області з одного боку, та ОСОБА_1 , укладено Договір оренди землі.

Предметом Договору, є надання ОСОБА_1 в строкове платне користування земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться на території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області. Об`єктом оренди, є земельна ділянка в межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області загальною площею 14,6176 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби. Кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0015. Окрім цього, даний договір є строковим та укладався сторонами на 10 років. Пунктом 7 Договору, встановлено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У відповідності до умов Договору, 09.10.2024р. ОСОБА_1 , звернувся до Врадіївської селищної ради з листом-повідомленням з додатками про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та просив укласти з ним договір оренди землі на новий строк на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером :05:000:0015, яка розташована на території Врадіївської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, із цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби.

07.11.2024р. на 52 позачерговій сесії Врадіївської селищної ради 8 скликання, ставилось питання на обговорення щодо прийняття рішення Про надання дозволу на укладення договору оренди на земельну ділянку на новий строк громадянину України ОСОБА_1 .

Однак, депутатами Врадіївської селищної ради не прийнято рішення щодо надання дозволу на укладення договору оренди на земельну ділянку на новий строк громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку з не набранням необхідної кількості голосів для його прийняття.

Також у заяві вказано, що брат ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , звертався до Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної військової адміністрації з заявою щодо сприяння у вирішенні питання оренди земельної ділянки комунальної власності Врадіївської селищної ради. ОСОБА_3 надійшла відповідь від Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної військової адміністрації, в якій зокрема зазначалось, що на виконання протокольного доручення № 2 пленарного засідання сесії, рішенням Врадіївської селищної ради від 19.12.2024р. № 23 дану земельну ділянку внесено до Переліку зарезервованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, передбачених до надання в користування або власність учасникам бойових дій та сім`ям загиблих з їх числа, яка буде надана у власність або в оренду відповідно до Положення, затвердженого рішенням від 19.12.2024р. № 38.

Предметом позову є визнання поновленим договору оренди землі від 01.12.2014р. на новий строк тривалістю в 10 років.

Як зазначено у заяві, позивач має намір подати до суду позовну заяву про визнання договору оренди поновленим, та у позивача наявні підстави вважати, що у разі не застосування заходів забезпечення позову, відповідач може передати вказану земельну ділянку у користування іншим особам, зважаючи на той факт, що дану ділянку, внесено до Переліку зарезервованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, передбачених до надання в користування або власність учасникам бойових дій та сім`ям загиблих з їх числа, затвердженого рішенням від 19.12.2024р. № 38.

Подальша ймовірна передача земельної ділянку у користування інших осіб ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся суду. Більше того, вчинення будь яких дій із земельною ділянкою до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким цю земельну ділянку може бути передано у власність або в оренду або іншим чином відчужені.

Невжиття заходів забезпечення позову, які запропоновані заявником призведе до істотного ускладнення чи навіть унеможливлення ефективного захисту та відновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Запропоновані заходи не призведуть до порушення прав відповідача та дані заходи спрямовані на запобігання негативним наслідкам до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

Позовна заява про визнання договору оренди землі поновленим є немайновим позовом.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 149-153 ЦПК України, практику Верховного суду у справах № 381/4019/18 від 12.02.2020р., № 760/5582/20 від 09.09.2020р., та практику Європейського суду з прав людини, представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила задовольнити заяву.

Згідно Протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025р. та Звіту про неможливість розподілу справи між суддями від 24.04.2025р., призначення судді не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи (відпустка до 13 днів).

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025р. головуючим суддею визначено - Сокола Ф.Г.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянув заяву про забезпечення позову, судом встановлено таке.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021р. у справі № 914/1570/20).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта постановленого саме у цій справ (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 916/3599/23 від 11.01.2024р.).

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 посилається на те, що 01.12.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області та ОСОБА_1 укладено Договір оренди землі, предметом якого є надання ОСОБА_1 в строкове платне користування земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться на території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської загальною площею 14,6176 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби, кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0015. Пунктом 7 Договору, встановлено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

07.11.2024р. на 52 позачерговій сесії Врадіївської селищної ради 8 скликання, ставилось питання на обговорення щодо прийняття рішення Про надання дозволу на укладення договору оренди на земельну ділянку на новий строк громадянину України ОСОБА_1 .

Однак, депутатами Врадіївської селищної ради не прийнято рішення щодо надання дозволу на укладення договору оренди на земельну ділянку на новий строк громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку з не набранням необхідної кількості голосів для його прийняття.

Брат ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , звертався до Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної військової адміністрації з заявою щодо сприяння у вирішенні питання оренди земельної ділянки комунальної власності Врадіївської селищної ради. ОСОБА_3 надійшла відповідь від Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної військової адміністрації, в якій зокрема зазначалось, що на виконання протокольного доручення № 2 пленарного засідання сесії, рішенням Врадіївської селищної ради від 19.12.2024р. № 23 дану земельну ділянку внесено до Переліку зарезервованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, передбачених до надання в користування або власність учасникам бойових дій та сім`ям загиблих з їх числа, яка буде надана у власність або в оренду відповідно до Положення, затвердженого рішенням від 19.12.2024р. № 38.

Тому, на думку ОСОБА_2 , подальша ймовірна передача земельної ділянку у користування інших осіб ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся суду. Більше того, вчинення будь яких дій із земельною ділянкою до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким цю земельну ділянку може бути передано у власність або в оренду або іншим чином відчужені.

На підтвердження вищевказаних обставин, до заяви надано договір оренди землі від 01.12.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області та ОСОБА_1 предметом якого є надання ОСОБА_1 в строкове платне користування земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться на території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської загальною площею 14,6176 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби, кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0015.

Водночас не надано лист-повідомлення ОСОБА_1 з додатками про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, з яким ОСОБА_1 , як вказано у заяві, звертався до Врадіївської селищної ради 09.10.2024р.

Також надано лист Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної військової адміністрації № П-1-24 від 20.02.2025р. на ім`я ОСОБА_4 про розгляд звернення щодо сприяння у вирішенні питання з оренди земельної ділянки комунальної власності Врадіївської селищної ради сільськогосподарського призначення. У листі зазначено, що з приводу договору оренди земельної ділянки укладеного між його братом та ГУ Держгеокадастром у Миколаївській області термін дії якого закінчувався 01.12.2024р. Врадіївською селищною радою надано наступну інформацію. Питання про продовження договору, відповідно до заяви брата заявника поданої в межах тридцяти денного терміну було винесено на розгляд 52 позачергової сесії восьмого скликання Врадіївської селищної ради, яка відбулася 07.11.2024р. та шляхом поіменного голосування не набрало необхідної кількості голосів для прийняття рішення про продовження терміну дії договору. Поряд з цим на виконання протокольного доручення № 2 пленарного засідання цієї ж сесії рішенням від 19.12.2024р. № 23 дану земельну ділянку внесено до Переліку зарезервованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, передбачених до надання в користування або власність учасникам бойових дій та сім`ям загиблих з їх числа, яка буде надана у власність або в оренду відповідно до Положення, затвердженого рішенням від 19.12.2024р. № 38. Щодо попередньої заяви заявника від 11.11.2024р. про надання земельної ділянки площею 14,6176га пасовищ в оренду для сінокосіння та випасання худоби Врадіївською селищною радою повідомлено, що вона була розглянута 12.02.2025р. і шляхом поіменного голосування не набрала необхідної кількості голосів для прийняття рішення.

Однак з вказаного листа № П-1-24 від 20.02.2025р. не вбачаються ідентифікуючі ознаки земельної ділянки (кадастровий номер) та договору оренди землі (номер, дата, сторони, тощо) щодо якого надано відповідь ОСОБА_5 , та які б давали можливість їх ідентифікувати як такі що стосуються договору укладеного саме 01.12.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Миколаївській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0015.

Як і не вбачається таких ідентифікуючих ознак і з документу Поіменне голосування 52 позачергової сесії Врадіївської селищної ради восьмого скликання від 07.11.2024р. Про надання дозволу на укладення договору оренди на земельну ділянку на новий строк громадянину України ОСОБА_1 , копія якого не завірена належним чином.

В матеріалах справи також відсутня належним чином завірена копія протоколу сесії ради (витягу з нього) додатком до якого було б вказане Поіменне голосування, що давало б можливість ідентифікувати договір та земельну ділянку щодо яких вирішувалося питання шляхом поіменного голосування 07.11.2024р., як таких що стосуються договору від 01.12.2014р. та його предмету - земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0015.

При цьому, слід також звернути увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні № 280/97-ВР від 21.05.1997р. - рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації. На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Із доданих до заяви про забезпечення позову документів не вбачаються і обставини родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , якому Департаментом агропромислового розвитку Миколаївської обласної військової адміністрації надано роз`яснення № П-1-24 від 20.02.2025р.

З огляду на вказане, суд вважає припущення ОСОБА_1 , що невжиття заходів забезпечення позову, про застосування яких він ставить питання у поданій суду заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів (подальша ймовірна передача земельної ділянку у користування інших осіб ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, та у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким цю земельну ділянку може бути передано у власність або в оренду або іншим чином відчужені) за захистом яких він має намір звернутися до суду, належним чином не обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, виходячи з обраного заходу забезпечення позову, предмета майбутнього позову, вимог та обґрунтування заяви про забезпечення позову, відсутності логічно-послідовного зв`язку між заходами забезпечення та предметом майбутньої позовної вимоги немайнового характеру, про яку ним заявлено, слід зазначити, що доводи заявника про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову, не відповідають вказаним вище правовим позиціям Верховного Суду в аспекті адекватності заходу забезпечення, співвідношення виду такого заходу, його співмірності та збалансованості, як інтересів заявника, так і інтересів власника майна.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, заява про забезпечення позову є безпідставна та необґрунтована, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-154, 157, 258-263 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Врадіївської селищної ради про визнання договору оренди землі поновленим - відмовити.

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сокол Ф.Г.