ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5600/25 Справа № 212/9600/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Тимошенко Т.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/9600/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Роман Анатолійович, на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року, яке ухвалене суддею Тимошенко Т.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Свердбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2. цього Договору банк відступає факторингу свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржникам, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками, щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги, щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

28.11.2012 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2. Договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржникам, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками, щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги, щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора та ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0321/0208/45-008 від 22.02.2008, позичальником за яким є ОСОБА_5 .

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Боржнику кредит у сумі 34800,00 доларів США, а відповідачка зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

ОСОБА_5 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого, станом на 22.07.2014, має прострочену заборгованість, що складає 54 912,14 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 640 826,27 гривень.

В забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №032140208/45-008-Р1 від 22.02.2008 та з ОСОБА_3 договір поруки №032140208/45-008-Р2 від 22.02.2008, відповідно до якого останні зобов`язались відповідати за ОСОБА_5 по кредитному договору № 0321/0208/45-008.

На підставі вищевикладеного, позивач просви суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором № 0321/0208/45-008 від 22.02.2008, за кредитом - 404482,04 грн., по відсотках - 156576,55 грн., пеня - 79767,68 грн. всього 640 826 гривень 27 копійки та судові витрати, понесені на сплату судового збору, у сумі 3 654,00 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року заяву відповідачки ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Р.А., просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» приховав від суду ту обставину, що заборгованість за кредитним договором, зокрема за тілом кредиту, у повному обсязі була стягнута заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2012 року. Фактично позивачем збільшено у данному позові розмір відсотків за користування кредитними коштами, що є неправомірним, оскільки, після зміни строку виконання зобов?язань у липні 2021 року первісним кредитором ПАТ «Сведбанк», право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитними коштами в межах договору припинено.

Крім того, зазначає, що реалізуючи своє право на дострокове повернення кредиту, 05 липня 2021 року ПАТ «Сведбанк» звернувся до відповідачів із достроковою вимогою про поверенння кредиту, та з цього часу змінився термін виконання зобов?язань, й позов до суду подано з пропуском трирічної позовної давності, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, докази чого будуть надані суду протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» заявлено клопотання про залишення апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Р.А., без руху для подання апелянтом обґрунтованого клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року, яке мотивоване тим, що апелянтом допущено пропуск строків на апеляційне оскарження рішення суду та не ставилось питання про його поновлення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 278 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року, а тому перебіг тридцятиденного строку для апеляційного оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 рокудля відповідачки ОСОБА_1 закінчується 17 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Р.А., на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року подана до суду 03 квітня 2025 року, тобто в межах строків визначених ст. 354 ЦПК України, а тому клопотання позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» про залишення апеляційної скарги без руху задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Коваленка Р.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Свердбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Свердбанк», та відповідачкою ОСОБА_8 укладено Договір кредиту №0321/0208/45-008, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 34800,00 доларів США, зі строком повернення коштів - 22.02.2038 року, на умовах платності -11,9 % річних.

Згідно п.3.1 Договору відповідачка ОСОБА_5 зобов`язана щомісячно проводити повернення кредиту.

Згідно договорів поруки №032140208/45-008-Р1 від 22.02.2008 та №032140208/45-008-Р2 від 22.02.2008, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання відповідати перед ВАТ «Сведбанк" за належне виконання ОСОБА_5 по кредитному договору № 0321/0208/45-008.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь позивача заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальницею ОСОБА_10 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та наявність у зв`язку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором достроково.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що первісний кредитор ПАТ «Свердбанк» у 2011 році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0321/0208/45-008 від 22 лютого 2008 у розмірі 43 590,24 доларів США, що становить 347 514,47 грн. по курсу НБУ на 12.09.2011 (1 долар США - 7,9723 грн.), та пені у розмірі 12846,56 грн. (прострочена заборгованість за кредитом 34 659,90 доларів США (276 319,12 грн. по курсу НБУ на 12.09.2011 р. - 1 долар США - 7,9723 грн.), прострочена заборгованість за відсотками 8930, 34 доларів США (71195, 35 грн. по курсу НБУ на 12.09.2011 р. - 1 долар США- 7,9723 грн.), пеня - 12846,56 грн).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2012 року позов задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором №0321/0208/45-008 від 22 лютого 2008 року в сумі 360 361,03 грн.

У вересні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи», як новий кредитор, звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0321/0208/45-008 від 22 лютого 2008 у розмірі 54 912,14 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 640 826,27 гривень, із яких: заборгованість за кредитом 34 659,90 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 404 482,04 гривень, заборгованість за відсотками 13 416,98 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 156 576,55 гривень, пеня 6 825,26 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 79767,68 гривень.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що зазначено в судовому рішенні.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Однак, вищезазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанцій, оскільки позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» приховав наявність заочного рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2012 року, яким вже стягнуто заборгованість за Кредитним договором №0321/0208/45-008 від 22 лютого 2008 року в сумі 360 361,03 грн., у порядку статті 1050 ЦК України, тобто, кредитор скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитом у повному обсязі (а.с. 122-123).

При цьому, умовами договору не передбачено право на одержання процентів від суми позики після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора, а вимог про стягнення таких процентів на підставі вимог статті 625 ЦК України позивач не заявляв, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок таких сум.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та неправильно застосовані норми матеріального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню, в оскаржуваній частині, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини 1статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 5 481,00 грн., що відповідає розміру визначеному Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п.4 ч.1 ст. 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Коваленко Роман Анатолійович, - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

В іншій, не оскаржуваній частині, рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 5 481 (п?ять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: