ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 756/10790/21

провадження № 61-9275св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Центаріс»,

відповідач за первісним позовом (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним та зустрічним позовами - приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, в складі судді Белоконної І. В., від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду, в складі колегії суддів:

Лапчевської О. Ф., Мостової Г. І., Таргоній Д. О., від 27 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Центаріс» (далі - ТОВ «Центаріс»), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1» (ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»).

2. Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м).

3. 05 жовтня 2015 рокуміж позивачем та ОСОБА_3 укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І.

4. Того ж дня ОСОБА_3 передала йому в іпотеку вказану квартиру, про що укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І.

5. ОСОБА_1 вказував, що в результаті рейдерського захоплення вказаної квартири, його права, як іпотекодержателя, не визнаються.

6. 10 квітня 2012 року на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про придбання з торгів нерухомого майна - спірної квартири, а 17 листопада

2018 року державний реєстратор, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстрував за ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру.

7. 06 грудня 2018 року ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області у справі № 654/3787/18 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за умовами якої за ОСОБА_2 визнано право власності на спірну квартиру.

8. 10 грудня 2018 року державний реєстратор на підставі ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області у справі

№ 654/3787/18 зареєстрував за ОСОБА_2 право власності на квартиру.

9. Згідно з договором купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року

ОСОБА_2 відчужив спірну квартиру ТОВ «Центаріс».

10. Посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року у справі № 756/5922/19 визнано недійсним свідоцтво про придбання ОСОБА_4 майна з прилюдних торгів від 10 квітня

2012 року, а постановою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі

№ 756/15538/15-ц відмовлено ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» в задоволенні вимог про визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки, укладеним

15 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та скасування запису про іпотеку від 05 жовтня 2015 року, позивач просив суд:

- визнати за ним права іпотекодержателя за договором іпотеки

від 05 жовтня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І., зареєстрованим в реєстрі за

№ 813, на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1 (загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року

№ 9963, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Центаріс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Незнайко Є. В., застосувавши наслідки недійсності правочину;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

від 30 грудня 2018 року № 44922961, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В., запис про право власності № 29735439, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1 (загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м) за ТОВ «Центаріс»;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

від 17 листопада 2018 року № 44103115, прийняте державним реєстратором філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєвим В. В., про державну реєстрацію припинення іпотеки щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1 (загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

11. У листопаді 2021 року ТОВ «Центаріс» звернулось до суду із зустрічним позовомдо ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ПрАТ «Трест Київміськбуд-1».

12. Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_3 набула права власності на спірну квартиру внаслідок укладення договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2015 року з ОСОБА_7 , який відчужив їй квартиру на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року у справі № 22-3313/2014, однак це рішення апеляційного суду скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року.

13. Скасування судового рішення, яке було правовою підставою для відчуження ОСОБА_7 спірної квартири на користь ОСОБА_3 , свідчить про те, що продавець не мав права її продавати, а

ОСОБА_3 не набула її у власність у передбачений законом спосіб.

14. Укладений ОСОБА_3 договір іпотеки та незаконне розпорядження спірним майном порушує права власника, оскільки договір іпотеки щодо квартири породжує для ТОВ «Центаріс» зобов`язання, яке воно на себе не брало.

15. Посилаючись на викладене, ТОВ «Центаріс» просило суд визнати недійсним договір іпотеки від 05 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (іпотекодержатель).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

16. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 права іпотекодержателя за договором іпотеки від 05 жовтня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І., зареєстрованим в реєстрі за

№ 813, на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою:

кв. АДРЕСА_2 , загальною площею

378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року

№ 9963, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Центаріс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Незнайко Є. В.

Застосовано наслідки недійсності договору купівлі-продажу від 30 грудня

2018 року № 9963, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Центаріс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В., припинивши право власності ТОВ «Центаріс» на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею

180,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 грудня 2018 року № 44922961, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В., запис про право власності № 29735439, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), за ТОВ «Центаріс».

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

від 17 листопада 2018 року № 44103115, прийняте державним реєстратором філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєвим В. В., про державну реєстрацію припинення іпотеки щодо об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею

180,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Центаріс» - відмовлено.

17. Вирішуючи спір, суд першої інстанції критично оцінив свідоцтво

від 10 квітня 2012 року, видане ОСОБА_4 державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори, посилаючись на те, що воно не могло бути видане нотаріусом, який провадив діяльність у Донецькій області, оскільки це порушує правила територіальності, визначені статтею 72 Закону України «Про нотаріат».

18. Крім того, станом на дату проведення прилюдних торгів 15 січня 2012 року із реалізації квартири № 8 , такої квартири ще не існувало, оскільки Київським МБТІ за результатом проведення інвентаризації лише 20 грудня 2012 року складені технічні паспорти на квартири за адресою: АДРЕСА_4 , які отримали номери 7 та 8.

19. Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд вказав, що у позивача наявне дійсне право вимоги за іпотечним договором, а реєстрація цього права була скасована 17 листопада 2018 року неправомірно, що підтверджено наказом Міністерства юстиції України від 15 лютого 2021 року № 555/5.

20. Врахувавши викладене, а також факт скасування ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2018 року у справі № 654/3787/18, суд вважав, що відчуження ОСОБА_2 квартири на користь ТОВ «Центаріс» відбулось з порушенням статті 12 Закону України «Про іпотеку».

21. Оскільки за результатами вирішення позову ОСОБА_1 судом встановлено наявне дійсне право вимоги за іпотечним договором

від 05 жовтня 2015 року, доводи зустрічного позову ТОВ «Центаріс» про зворотнє є безпідставними, а сам зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

22. Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ТОВ «Центаріс» задоволено частково, рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 09 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та про відмову в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Центаріс».

23. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд вважав преюдиційними обставини, встановлені у справі № 756/15538/15-ц, про те, що первинною підставою набуття ОСОБА_7 права приватної власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 було рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року, яке було скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року.

24. Однак, під час дії рішення Апеляційного суду міста Києва від 27 травня

2014 року ОСОБА_7 відчужив спірну квартиру ОСОБА_3 шляхом укладення 05 жовтня 2015 року договору купівлі-продажу.

25. Того ж дня ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_1 , передала спірну квартиру в іпотеку для забезпечення виконання нею зобов`язань за договором позики з повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 8 760 500 грн та сплати можливих штрафних санкцій.

26. Таким чином, у справі № 756/15538/15-ц було встановлено, що спірна квартира вибула з володіння ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» поза його волею, а саме: на підставі рішення суду про визнання за ОСОБА_7 права власності на квартиру, яке в подальшому було скасовано, у зв`язку з чим суди вирішили, що ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» має право на витребування спірного нерухомого майна від добросовісного набувача ОСОБА_3 за правилами статті 388 ЦК України.

27. За цих обставин, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру, оскільки це не відповідає обставинам, встановленим у справі № 756/15538/15-ц, та є підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .

28. Крім того, скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд звернув увагу на неврахування висновків судів у справі № 756/15538/15-ц. Так, Верховний Суд у вказаній справі змінюючи судові рішення судів попередніх інстанцій, не підтвердив дійсність укладеного договору іпотеки від 05 жовтня 2015 року, а лише констатував відсутність правових підстав для припинення іпотеки та скасування відповідних рішень в державних реєстрах, у зв`язку з тим, що Законом України «Про іпотеку» не передбачено таких підстав для припинення іпотеки як витребування майна від добросовісного набувача.

29. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, надаючи оцінку обставинам справи, мав виходити з того, що до ОСОБА_3 право власності на спірну нерухомість не перейшло, оскільки відповідне судове рішення, за яким воно нібито належало попередньому власнику ОСОБА_7 , було скасоване судом касаційної інстанції. Крім цього, у самої ОСОБА_8 квартира витребувана судовим рішенням на користь ПрАТ «Трест Київміськбуд-1».

30. Щодо зустрічного позову, то суд апеляційної інстанції зокрема врахував, що власником спірної квартири є ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», а не

ТОВ «Центаріс».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

31. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд:

- скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 травня

2024 року в частині, якою відмовлено в задоволенні його позову, та залишити у відповідній частині в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 09 серпня 2023 року;

- залишити без змін постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року в частині, якою відмовлено в задоволенні зустрічного позову

ТОВ «Центаріс»;

- змінити рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року в мотивувальній частині, яка стосувалась вирішення заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску ТОВ «Центаріс» позовної давності, а в іншій частині рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 09 серпня 2023 року залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

32. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 27 травня 2024 року у справі № 756/10790/21.

33. Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2024 року відкрито касаційне провадження та витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у липні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

34. Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

35. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц, від 05 жовтня 2022 року у справі № 906/513/18, від 04 липня 2023 року у справі № 373/626/17, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 29 травня 2019 року у справі № 668/9978/15-ц, у постановах Верховного Суду

від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19, від 02 квітня 2019 року у справі № 910/21375/16,

від 27 жовтня 2020 року у справі № 914/2150/18, від 02 листопада 2021 року у справі № 910/12045/19, від 07 травня 2019 року у справі № 926/3371/17

(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

36. Також вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу, статті 12 Закону України «Про іпотеку», статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 5 ЦПК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

37. Касаційна скарга мотивована тим, що, починаючи з 05 жовтня 2015 року, і на момент подання касаційної скарги, ОСОБА_3 , яка є боржником ОСОБА_1 , фактично користується квартирою АДРЕСА_1 .

38. Вказує, що апеляційний суд при застосуванні статті 17 Закону України «Про іпотеку» проігнорував висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 756/15538/15-ц, щодо застосування статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв`язку зі статтями 388, 509, 598 ЦК України при оцінці договору іпотеки від 05 жовтня 2015 року, укладеного між

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

39. Зазначає, що на час укладення договору іпотеки від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 мала повне право розпоряджатись спірною квартирою, власницею якої стала на підставі договору.

40. Звертає увагу, що власником квартири АДРЕСА_1 є ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», а не

ТОВ «Центаріс».

Доводи особи, яка подала відзив касаційну скаргу

41. У серпні 2024 року ТОВ «Центаріс» подало відзив на касаційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року - без змін.

42. Відзив мотивований тим, що Верховний Суд у справі № 756/15538/15-ц не підтвердив дійсність укладеного ОСОБА_3 та

ОСОБА_1 договору іпотеки, а лише констатував відсутність правових підстав для припинення іпотеки та скасування відповідних рішень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у зв`язку з тим, що Законом України «Про іпотеку» не передбачено таких підстав для припинення іпотеки як витребування майна від добросовісного набувача.

43. Наполягає, що власником спірного нерухомого майна є ТОВ «Центаріс».

44. У грудні 2024 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду заяву, в якій посилається на те, що у провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа № 756/8004/21 за позовом ОСОБА_9 до

ТОВ «Центаріс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», про визнання недійсним свідоцтва, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію речових прав. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, позов задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Центаріс» на користь ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_5 . В іншій частині позову відмовлено.

Обставини справи, встановлені судами

45. 28 травня 2010 року ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» від Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища отримано дозвіл на перепланування жилого приміщення, а саме квартири

АДРЕСА_5 .

46. 20 грудня 2012 року Київським МБТІ за результатом проведення інвентаризації складено технічні паспорти на квартири №№ 7 , 8 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до технічних паспортів квартира № 7 розташована на 4 поверсі, складається з трьох кімнат житловою площею 73,2 кв. м, загальною площею 145,4 кв. м; квартира № 8 розташована на 4 поверсі, складається із семи кімнат житловою площею 180,3 кв. м, загальною площею 378,7 кв. м.

47. 10 квітня 2012 року на ім`я ОСОБА_4 видане свідоцтво про придбання нерухомого майна, що знаходиться за адресою: квартира

АДРЕСА_1 , загальною площею

378,7 кв. м., житловою площею 180,3 кв. м, з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 1-354, на бланку серії ВРР № 608616, видавник: нотаріус Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцов O. A.

48. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року у справі № 756/11051/13-ц відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні позову до ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Державної виконавчої служби України, третя особа - ТОВ «Віта Верітас», про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішенням, яким за ОСОБА_7 визнано право власності на квартири № 7 та № 8, по АДРЕСА_1 .

49. На підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року за ОСОБА_7 було зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею

378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23851993 від 04 липня 2014 року.

50. 05 жовтня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

51. 05 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки. Предметом іпотеки є спірна квартира.

52. Згідно пункту 1.1 договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що виникають з договору позики, посвідченого 05 жовтня 2015 року Башлай Д. І. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 807, укладеного між

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за яким

ОСОБА_3 зобов`язана в порядку, передбаченому договором позики, повернути ОСОБА_1 в строк до 05 жовтня 2018 року, включно, суму позики у розмірі 8 760 500 грн та сплатити можливі штрафні санкції.

53. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року (провадження № 6-28527св15) рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року скасовано та залишено в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання права власності відмовлено.

54. Починаючи з грудня 2015 року, на розгляді Оболонського районного суду м. Києва перебула цивільна справа № 756/15538/15-ц за позовом ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , треті особи: державний реєстратор реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Юферова Є. Д., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І., про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання іпотеки припиненою.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 червня

2017 року, позов ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» задоволено.

Витребувано з володіння ОСОБА_3 квартиру

АДРЕСА_2 , загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м, на користь ПрАТ «Трест Київміськбуд-1».

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 жовтня 2015 року щодо зазначеної квартири.

Скасовано запис про право власності від 05 жовтня 2015 року за № 11471014, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_2 .

Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Юферової Є. Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02 липня 2014 року щодо спірної квартири.

Скасовано запис про право власності від 17 червня 2014 року за № 6231037, вчинений державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Юферовою Є. Д. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири № 8 .

Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 15 жовтня

2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , предметом якої є квартира АДРЕСА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І., реєстровий номер 812.

Скасовано запис про іпотеку від 05 жовтня 2015 року за № 11476389, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 жовтня 2015 року № 25052057 щодо спірної квартири.

Скасовано запис про обтяження від 05 жовтня 2015 року № 11476375, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_2 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 жовтня 2015 року № 25052033 щодо вказаної квартири.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 11 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року в частині позовних вимог про визнання іпотеки припиненою, скасування рішень і записів державних реєстраторів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку та обтяження щодо квартири

АДРЕСА_2 , скасував та у цій частині ухвалив нове рішення - про відмову в позові. В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року залишив без змін.

55. 17 листопада 2018 року державний реєстратор Ісаєв В. В. філії КП Київської обласної ради «Аквабіоресурси» на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 10 квітня 2012 року № 1-354 здійснив реєстрацію права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру.

56. Ухвалою від 06 грудня 2018 року у справі № 654/3787/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_10 про стягнення грошових коштів, Голопристанський районний суд Херсонської області затвердив мирову угоду між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , умовами якої передбачено стягнення із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 9 850 000 грн та встановлення способу та порядку виконання рішення шляхом визнання права власності за

ОСОБА_2 на нерухоме майно - семикімнатну квартиру

АДРЕСА_2 , загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м; трикімнатну квартиру

АДРЕСА_7 , загальною площею 145,4 кв. м, житловою площею 75,3 кв. м. Провадження у справі

№ 654/3787/18 закрито.

57. 10 грудня 2018 року реєстратор КП Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєв В. В. здійснив державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру на підставі ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2018 року у справі

№ 654/3787/18.

58. 30 грудня 2018 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Центаріс» укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є. В. за реєстровим № 9963, згідно з яким право власності на спірну квартиру перейшло до товариства, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис про право власності за № 29735439.

59. Постановою Херсонського апеляційного суду від 27 червня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_9 задоволено частково. Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2018 року у справі № 654/3787/18 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.

60. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року у справі № 756/5922/19позов ОСОБА_3 до

ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів

від 10 квітня 2012 року, серії ВРР № 608616, що зареєстровано в реєстрі за

№1-354, видавник: нотаріус Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцов О. А., яким посвідчено проведення прилюдних торгів нерухомого майна - семикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 378,7 кв. м, житловою площею 180,3 кв. м.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28 грудня 2022 року, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_3 відмовлено.

61. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 липня 2021 року № 265006562 інформація про обтяження нерухомого майна, за адресою: квартира АДРЕСА_1 , іпотекою відсутня.

62. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 березня 2019 року № 159419358 інформація про обтяження іпотекою нерухомого майна, за адресою: квартира

АДРЕСА_1 , видалена державним реєстратором філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєвим В. В., про що ним прийнято рішення

№ 44103115 від 17 листопада 2018 року.

63. 15 лютого 2021 року наказом Міністерства юстиції України

№ 555/5 частково задоволена скарга ОСОБА_1 на рішення державного реєстратора та скасовані рішення № 44521356 від 10 грудня

2018 року, рішення № 44115161 від 19 листопада 2018 року, які прийняті державним реєстратором філії КП КОР «Аквабіоресурси» Ісаєвим В. В.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

64. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

65. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

66. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

67. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

68. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

69. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

70. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

71. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

72. Питання щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень врегулювано частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

73. Визнаючи за ОСОБА_1 права іпотекодержателя, суд першої інстанції вважав, що у позивача наявне дійсне право вимоги за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_3 .

74. Визнаючи недійсним укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Центаріс» договір купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року, та застосовуючи наслідки недійсності правочину, суд першої інстанції виходив з того, цей правочин було укладено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, статті 658 ЦК України.

75. Позовну вимогу про скасування рішення державного реєстратора

від 30 грудня 2018 року № 44922961 про реєстрацію за ТОВ «Центаріс» права власності на спірну квартиру суд першої інстанції вважав похідною від вимоги про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ «Центаріс» договору купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року.

76. Скасовуючи рішення про державну реєстрацію від 17 листопада

2018 року № 44103115 щодо припинення іпотеки, суд першої інстанції врахував зупинення виконання Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ судового рішення у справі № 756/15538/15-ц.

77. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційній суд виходив з того, що за встановлених обставин, ОСОБА_7 , набувши на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року право власності на квартиру

АДРЕСА_1 , відчужив її ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу

від 05 жовтня 2015 року.

78. Того ж дня на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки, укладеного з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики передала в іпотеку позивачу за первісним позовом спірний об`єкт нерухомості.

79. Однак, 21 жовтня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року, за яким

ОСОБА_7 став власником спірної квартири.

80. Таким чином, апеляційний суд вважав, що рішення Апеляційного суду

м. Києва від 27 травня 2014 року не могло створити правових наслідків у вигляді переходу права власності на вказаний об`єкт нерухомості від ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , оскільки скасування судового рішення, яке було правовою підставою для відчуження ОСОБА_7 спірної квартири на користь ОСОБА_3 свідчить про те, що продавець відчужив спірну квартиру на користь покупця без належної правової підстави, а відтак, ОСОБА_3 не набула її у власність у передбачений законом спосіб, та відповідно, не мала повноважень розпоряджатись нею, зокрема, і передавати її в іпотеку ОСОБА_1 .

81. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вважав преюдиційними обставини, встановлені судами у справі № 756/15538/15-ц, зокрема про те, що спірна квартира вибула з володіння ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» поза його волею, а саме на підставі рішення суду про визнання за ОСОБА_7 права власності на цю квартиру, яке в подальшому було скасовано, а тому ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» має право на витребування спірного нерухомого майна від добросовісного набувача ОСОБА_3 за правилами статті 388 ЦК України.

82. Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки це не відповідає обставинам, встановленим у справі № 756/15538/15-ц, що на думку апеляційного суду є підставою для відмови в задоволенні позову

ОСОБА_1 .

83. Верховний Суд не в повній мірі погоджується із висновками апеляційного суду, з огляду на таке.

84. Іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися нерухомим майном. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна.

85. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

86. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить перелік підстав припинення іпотеки, який не є вичерпним, але інші підстави, які не зазначені у цьому переліку, у будь-якому випадку мають бути передбачені цим Законом.

87. Серед підстав припинення іпотеки відсутній юридичний факт переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи.

88. У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частина перша та друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»).

89. Скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення;

90. За цих обставин, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що саме по собі скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 21 жовтня 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року має наслідком припинення іпотеки

ОСОБА_1 .

91. У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 Велика Палата Верховного Суду відступила, шляхом конкретизації, від правового висновку Верховного Суду та Верховного Суду України щодо наслідків скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, визначивши, що виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки.

Тому скасування такого судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.

Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

Належним способом захисту іпотекодержателя, відомості про право іпотеки якого було виключено з Державного реєстру іпотек і який вважає, що іпотека є і залишилася чинною, є вимога про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна.

92. Встановивши, що:

Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15 відмовив у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» про визнання іпотеки припиненою, скасування рішень і записів державних реєстраторів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про іпотеку та обтяження квартири АДРЕСА_1 ;

у розглядуваній справі у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Центаріс» про визнання недійсним договору іпотеки від 05 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено і в цій частині судове рішення позивачем за зустрічним позовом в касаційному порядку не оскаржено;

Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15 проаналізувавши положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв`язку зі статями 388, 509, 598 ЦК України, дійшов висновку, що оскільки Закон України «Про іпотеку», який є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, не передбачає таких підстав для припинення іпотеки, як витребування майна від добросовісного набувача або відсутність згоди власника на передачу нерухомого майна в іпотеку і ці підстави не припиняють основне зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки,

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про визнання за ОСОБА_1 прав іпотекодержателя.

93. Задоволення цих вимог ОСОБА_1 матиме наслідком внесення до державного реєстру відповідного запису про іпотекодержателя, що є підставою для відмови в задоволенні інших позовних вимог, заявлених позивачем за первісним позовом.

94. Оскільки апеляційним судом помилково скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права іпотекодержателя за договором від 05 жовтня

2015 року, постанова Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року в цій частині підлягає скасуванню, а рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 09 серпня 2023 року в цій частині - залишенню без змін.

95. Водночас необхідно змінити мотиви відмови апеляційного суду у задоволенні вимог позивача за первісним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину та скасування рішень про державну реєстрацію, з огляду на те, що підставою для відмови у задоволенні цих вимог є неналежний спосіб захисту прав іпотекодержателя, а також те, що перехід права власності на спірне майно не впливає на можливість іпотекодержателя реалізувати свої права.

96. При цьому ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» судові рішення не оскаржує та у розглядуваній справі не заявляло вимог до ТОВ «Центаріс».

97. Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

98. За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, що це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважаються неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя скасувати, залишивши в цій частині в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року.

3. Постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину та скасування рішень про державну реєстрацію змінити, шляхом зміни мотивів відмови у задоволенні цих вимог.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович