Справа № 585/803/25
Провадження № 2/581/218/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2025 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються судом на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Сутність заявленої до суду вимоги

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 вересня 2018 року ухвалено змінити визначений рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 листопада 2016 року розмір аліментів та ухвалено стягувати із нього на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначав, що аліменти на утримання спільної дитини із відповідачем він сплачує вчасно та не має заборгованості, є учасником бойових дій, нині також продовжує військову службу, а отже з кожної зарплати військова частина стягує аліменти на утримання його доньки. Крім того, 30 квітня 2024 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 яка має спільного неповнолітнього сина з ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у зв`язку з тим, що син його дружини ОСОБА_7 залишився без батька, не має іншого утримувача, окрім матері, позивач, будучи його вітчимом, фактично утримує його та забезпечує всі необхідні потреби для повноцінного розвитку дитни. Також його дружина ОСОБА_4 має двох спільних з ОСОБА_8 малолітніх дочок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які також проживають разом із ним та його дружиною, їхній біологічний батько проживає за кордоном і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти на їх утримання не сплачує. Позивач зазначав про те, що на день пред`явлення позову на його утриманні, окрім спільної із відповідачем дитини, перебуває ще троє малолітніх дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також зазначав, що він надає фінансову підтримку дружині, ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за дітьми та немає інших джерел доходу. Уважає, що для забезпечення потреб трьох малолітніх дітей та утримання дружини доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх його доходів. Просив суд змінити розмір аліментів в сторону зменшення, які стягуються з нього на підставі рішення Липоводолинського районного суду від 17 вересня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 до 1/6 від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позиція позивача, відповідача по даній справі та процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви було направлено на адресу відповідача та було отримано особисто 24 квітня 2025 року.

Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Установлені судом фактичні обставини справи

Відповідачка від позивача народила дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 вересня 2018 року ухвалено змінити визначений рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 листопада 2016 року розмір аліментів та вирішено стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15-18).

Спільна дочка сторін ОСОБА_3 проживає разом із відповідачкою по АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Позивач є учасником бойових дій, одруженим, проживає окремо від відповідачки, їхньої спільної дочки ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та трьома її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_3 (а.с.7-12,13,19,20,22,23,24).

Відповідачка є особою працездатного віку, проживає окремо від позивача в АДРЕСА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право ініціювати заміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Зі змісту ст.ст.181,192 СК України вбачається, що, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тому, у зв`язку із значним покращенням чи погіршенням матеріального становища платника аліментів останній може подати до суду заяву про збільшення чи відповідно зменшення розміру аліментів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд уважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини.

Висновки суду по суті заявленої вимоги

Із урахуванням установлених обставин справи, досліджених письмових доказів, суд убачає виникнення між сторонами у даній справі цивільного спору з приводу зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які стягуються з позивача на підставі рішення суду, у зв`язку з зміною платника аліментів матеріального та сімейного стану; спірні правовідносини у даній справі врегульовані нормами вищенаведеного законодавства.

Позивач зазначає, що на теперішній час перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , яка має трьох малолітніх дітей від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20,22,23,24), та разом з дітьми знаходиться на утриманні позивача.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20.

Отже, в цій частині доводи позивача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки утримання ним дітей, народжених від іншого чоловіка його теперішньою дружиною, не може бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, народженою від позивача відповідачкою. Крім того, обов`язок утримання малолітніх дітей дружини позивача від попереднього шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також покладається і на їхнього біологічного батька, при тому що суду не надано доказів в підтвердження неотримання ОСОБА_4 аліментів на утримання її дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , призначення певних виплат від держави тощо.

Крім того, позивач не надав суду доказів про утримання ним трьох дітей дружини ОСОБА_4 й самої матері трьох дітей та не навів переконливих аргументів з посиланням на засоби доказування в підтвердження як надання матеріального утримання в певному обсязі зазначеним особам впливає на майновий стан позивача. Позивачем також не наведено жодних розрахунків понесених ним витрат на утримання зазначених дітей та його колишньої дружини, їх періодичності й не надано суду доказів розміру його дійсних щомісячних доходів, а також розміру сплачених аліментів на утримання дочки ОСОБА_11 на виконання судового рішення з метою порівняльного аналізу цих істотних обставин справи. Тому вищезазначений довід позивача також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на спільну дитину сторін у даній справі.

Отже, доводи позивача, що у нього змінився матеріальний і сімейний стан у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває дружина та її троє малолітніх дітей від попередніх шлюбно-сімейних відносин, судом не можуть бути прийняті, оскільки згідно статті 180 Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дітей покладається саме на їх батьків та позивач не зобов`язаний їх утримувати в силу свого правового статусу.

Також матеріали справи не містять доказів істотної зміни розміру доходів позивача у порівнянні з його доходами станом на вересень 2018 року і по день звернення до суду з даним позовом, які б вплинули на сплату ним аліментів при виконанні рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 вересня 2018 року.

Також суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги та відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки з моменту ухвалення первісного рішення суду про збільшення розміру аліментів у справі позивачем не доведена виникнення на його стороні суттєвих змін, які б свідчили про істотне погіршення його матеріального стану, яке б у подальшому призвели до значних майнових втрат й погіршення стану виконання ним аліментного обов`язку за вищенаведеним рішенням суду через погіршення матеріального становища позивача.

Тому із урахуванням наведеного вище, суд уважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Розподіл судових витрат по справі

Позивач при зверненні до суду сплатив 1211 грн 20 коп судового збору, що документально підтверджується (а.с.25,30а), який з огляду на повну відмову у задоволенні заявленого позову судом, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає покладенню на позивача без стягнення цих витрат із відповідачки по справі.

Керуючись ст.2,4,12,13,81,89,141,142,263-265,274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються судом на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено 08 травня 2025 року.

Суддя Д. В. Бутенко