ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/9665/24 Провадження № 2/636/1431/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 травня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Кисловської О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу № 636/9665/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служби у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області) про позбавлення батьківських прав.
Позов мотивувала тим, що відповідач покинув власну дитину, тривалий час не піклується про неї, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, утриманням, вихованням дитини не займається, почуттів батьківської опіки не проявляє.
У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву, якою позов підтримав повністю, просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове не з`явився, неодноразово належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, відзиву на позов не надав, з огляду на що суд вважає за можливе вирішити справу за його відсутності.
Служби у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області надала суду заяву, якою просить справу розглянути за їх відсутності.
Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджено Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , своєю молодшою сестрою ОСОБА_4 , бабусею ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою № 289 від 05.05.2025, виданою Старосалтівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, в тому, що вони дійсно зареєстровані за цією адресою.
Останнє відоме місце реєстрації/проживання відповідача: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформації Комунального закладу «Харківський Ліцей № 95 Харківської міської ради» малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в 5-В класі. Мати ОСОБА_1 , старається усіляко брати участь у шкільному та особистому житті дитини. Спілкується з вчителями, класним керівником, завжди реагує на опитування батьків про стан дітей після ворожих атак по місту Харкову. Допомагає дівчинці морально та фізично, стежить за її здоров`ям, забезпечує дівчинку усім необхідним.
Батько дитини ОСОБА_2 , за час навчання ОСОБА_9 в ХЛ № 95 жодного разу не дав про себе знати, не спілкується з адміністрацією закладу освіти та класним керівником стосовно навчання доньки.
Відповідно до інформації яку надала службі у справах дітей Старосалтівської селищної ради «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради повідомляє, що ОСОБА_3 , 06.08.2014 дитина зверталася в супроводі матері ОСОБА_1 до спеціалістів закладу з приводи хвороби, проведення профілактичних медичних оглядів та щеплень. Батько дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17.06.2024 року по теперішній час, з питань, які стосуються стану здоров`я дитини , до поліклініки не звертався.
На даний час донька позивача та відповідача, ОСОБА_3 , проживає в орендованому житлі в АДРЕСА_3 яке складається з трьох кімнат з матір`ю ОСОБА_1 , чоловіком (вітчим) для ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , старшою донькою ОСОБА_3 та молодшою донькою ОСОБА_4 .
Відповідач не приймає участі в соціальному житті дитини ОСОБА_3 , не приймає участі в його утриманні та вихованні. Позивач, в свою чергу добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком Служби у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області висновку від 05 травня 2025 / 27.
Позивач на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Чоловік ОСОБА_1 (вітчим), що проживає разом з донькою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та на даний час є діючим військовослужбовцем.
Відповідно до наданого Службою у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області висновку від 05 травня 2025 / 27, згідно якого є підстави позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Донька позивача та відповідача, ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю, чоловіком (вітчим) ОСОБА_1 , молодшою сестрою, знаходиться на їх утриманні. Відповідач не займається вихованням та утриманням сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, успіхами. Самоухилилася від виконання батьківських обов`язків у повному обсязі, що підтверджено вищевказаними доказами.
У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Суд, вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 203/3505/19).
З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи обгрунованість висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з чим слід позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, враховуючи, що донька позивача та відповідача, ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач не займається вихованням та утриманням доньки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, самоухилився від виконання батьківських обов`язків у повному обсязі, суд приходить до висновку про доведеність, обгрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 280, 282, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служби у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Оскарження заочного рішення проводиться в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю. М. Гніздилов