Справа № 464/7055/24
пр.№ 2/464/517/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2025 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Білінська К.-М.Є.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів з нього в користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12.12.2022 року та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував із відповідчкою ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 12.10. 2007, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_7 . Рішення Сихівського районного суду від 08.12.2020 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживали із ним, через деякий час позивачка забирала дітей періодично. На даний час старша донька ОСОБА_8 проживає зі ним, а молодша ОСОБА_9 з відповідачкою. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року було вирішено стягувати з нього на користь відповідачки ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили та ним виконується по даний час. Однак, старша донька ОСОБА_5 з початку літа 2024 року проживає за місцем своєї та його реєстрації АДРЕСА_1 , а не з матір`ю, яка проживає за межами України. Донька ОСОБА_5 навчається у ліцеї «Сихівський», що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Хоткевича, 48. Також зазначив, що при приватизації квартири АДРЕСА_2 у серпні 2021 року така була приватизована на двох доньок у рівних частках, проте він сплачує сам оплату за комунальні послуги в даній квартирі. Незважаючи на те, що донька не проживає із відповідачкою він продовжує виконувати свій батьківський обов`язок та сплачує їй аліменти. Однак, відповідачка лише частково передає кошти для доньки, які він їй перераховує, а сама жодної участі у утриманні доньки не приймає. Просить позов задоволити.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому позов заперечила, покликаючись на те, що 15.04.2024 вона разом із трьома дітьми - ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на період воєнного стану в Україні для забезпечення проживання дітей у спокійній обстановці тимчасово виїхала за межі України в Польщу та у будь-який сприятливий час може безперешкодно повернутись в Україну. Старша донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у червні 2024 виявила бажання влітку поїхати на відпочинок в Болгарію та після цього завершити навчання в Україні в ліцеї «Сихівський» ЛМР, у зв`язку з чим повернулась в Україну і проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстроване її місце проживання та вона є співвласником цього житла. Проживання за вказаною адресою також зумовлено тим, що навчальний заклад, у якому навчається ОСОБА_5 ліцей «Сихівський» Львівської міської ради, який розташований за адресою: м. Львів, вул. Хоткевича Г., буд.48, знаходиться в одному районі міста Львова з місцем її реєстрації. Незважаючи на те, що відповідачка тимчасово не проживає з старшою дочкою ОСОБА_5 , саме відповідачка несе всі основні витрати, пов`язані з утриманням, навчанням, підготовкою до здачі НМТ та майбутнім вступом до навчального закладу вищого навчального рівня, відпочинком, організацією дозвілля тощо, що підтверджується в тому числі і банківськими документами про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_5 . Так, за період з 10.06.2024 по 01.12.2022 ОСОБА_4 лише через банківську установу перераховано ОСОБА_5 41828 грн (у червні 2024 3500,00 грн, у липні 2024 10959,00 грн, у серпні 2024 4800,00 грн, у вересні 2024 8419,00 грн, у жовтні 2024 6550,00 грн, у листопаді 2024 7600,00 грн), а також було передано готівкові кошти при поверненні доньки в Україну, частину з яких у сумі 13600,00 грн. внесено ОСОБА_5 на свою банківську картку через термінал EasiPay. Окрім цього ОСОБА_5 24.06.2024 отримала на свою картку грошові кошти у розмірі 12225,00 грн. від обміну переданих їй при поверненні в Україну ОСОБА_4 доларів США на гривні. З вказаних коштів ОСОБА_5 оплачувала свої витрати, в тому числі на придбання продуктів харчування, засобів гігієни та догляду, поповнення мобільного телефону тощо, а також перерахувала грошові кошти у розмірі 5840,64 грн на картковий рахунок матері позивача ОСОБА_11 для часткового покриття спільних побутових витрат. Таким чином, відповідач передала в готівковій формі та перерахувала доньці ОСОБА_5 за період з червня 2024 грошові кошти в сумі від 67653,00 грн. Разом з тим, сума аліментів, яка сплачена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 за період з червня по жовтень 2024 становила 17500,00 грн. Сам факт того, що позивач у період з 10.06.2024 по 24.10.2024 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_5 декілька платежів на загальну суму 11500,00 грн (15.06.2024 3000,00 грн, 07.08.2024 1000,00 грн, 12.08.2024 2000,00 грн, 17.09.2024 500,00 грн, 20.09.2024 1000,00 грн, 21.09.2024 1000,00 грн, 30.09.2024 500,00 грн, 06.10.2024 1500,00 грн та 19.10.2024 1000,00 грн), при наявності заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 42919,00 грн, не є доказом того, що позивач самостійно несе всі витрати пов`язані з утриманням доньки та вчиняє самостійно всі дії спрямовані на вирішення питань, пов`язаних з її навчанням розвитком, організацією побуту та дозвілля тощо. Факт реєстрації позивача та доньки ОСОБА_5 за однієї адресою, що зумовлено тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , не є доказом спільного проживання ОСОБА_3 та дочки. Окрім цього, ОСОБА_3 до початку 2022 виїхав з України та на даний час проживає за її межами, а саме в Канаді, що підтверджується наданою ним 24.06.2024 згодою на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 у серпні 2024 за кордон на відпочинок у Болгарію, що свідчить про те, що він не проживає з донькою. Вважає, вимоги позивача необгрунтованими та такими що не підлягають до задоволення, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, показання неповнолітнього свідка ОСОБА_5 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 , перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2020.

Також, судом встановлено, що у шлюбі у позивача та відповідачки народилось двоє неповнолітніх дітей донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2008, та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.11.2012.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення повноліття, які підлягають індексації відповідно до закону. Рішення набрало законної сили та судом на підставі даного рішення було видано виконавчий лист.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №12/12 від 12.12.2022 р., виданою Об`єднання співласників багатоквартирного будинку «Хоткевича 28», у квартирі АДРЕСА_2 , окрім позивача ОСОБА_3 зареєстровані: його мати ОСОБА_11 та неповнолітні доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із положенням ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до роз`яснення, що містить п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на вказані положення розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Разом із тим, статтею 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Судом встановлено, що з червня 2024 року неповнолітня ОСОБА_5 не проживає з матір`ю на користь, якої були стягнуті аліменти, а проживає у квартирі, співвласницею якої вона є по АДРЕСА_1 , що визнано у судовому засіданні сторонами.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 ствердила, що у червні 2024 року повернулась в Україну для продовження навчання, а її мати з іншими дітьми залишилась за кордоном, її батько ще до війни теж виїхав за межі України. Вона проживає в квартирі з бабусею матір`ю її батька. Проживає вона за рахунок коштів, які їй передають як батько, так і мати, а також має самостійний дохід від надання косметичних послуг. Додаткові заняття з підготовки до іспитів оплачує теж із вказаних коштів. Тому вважає, що найкращим варіантом буде коли батьки даватимуть їй кошти на її утримання, без стягнення аліментів ка користь одного чи іншого із них.

Відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, а також встановлення судом того факту, що неповнолітня ОСОБА_5 не проживає із відповідачкою, на користь якої стягуються аліменти на утримання дитини з позивача, суд приходить до висновку, що змінились обставини, які стали підставою для присудження на користь відповідачки аліментів, а тому наявні підстави для припинення стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з позивача в користь відповідачки на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачки в користь позивача на утримання неповнолітньої доньки то така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вже було зазначено судом, з врахуванням положень ст.181 Сімейного кодексу України та наведеної вище судової практики, аліменти стягуються в користь того з ким проживає дитини.

Разом із тим, судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 не проживає з позивачем, оскільки останній тривалий час проживає за межами України. Той факт, що позивач несе витрати на її утримання свідчить про виконання ним батьківського обов`язку, а не про проживання дитини разом із ним. Із показань наданих ОСОБА_5 встановлено, що кошти їй надають як батько, так і мати, тобто, обоє виконують обов`язок щодо утримання дитини.

З огляду на те, що позивач не проживає із дитиною, обоє батьків, проживаючи окремо від дитини беруть участь у її утриманні, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідачки в користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 відсутні .

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 89, 141, 206, 263-265, 280,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: Львівська область, Яворівський район, с.Нагачів ) в користьдержави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.05.2025.

Головуюча: