Справа № 352/1084/14-ц
Провадження № 22-з/4808/56/25
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Луганська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Василишин Л.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 ,

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року

за позовом ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі договору дарування від 01 березня 2008 року набула у власність домоволодіння АДРЕСА_1 .

Для обслуговування зазначеного домоволодіння та ведення особистого селянського господарства їй передано у власність земельну ділянку площею 0,3168 га за вказаного адресою, що підтверджується державним актом на право власності на землю від 29 листопада 2002 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_7 позивачка передала домоволодіння та земельні ділянку в іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк України».

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2011 року у справі № 2-336/11 стягнуто на користь банка з ОСОБА_5 як поручителя заборгованість за кредитним договором.

За результатом проведених 15 травня 2012 року прилюдних торгів реалізовано належне позивачці нерухоме майно, переможцем торгів стала ОСОБА_8 , яка 29 травня 2012 року зареєструвала право власності на це майно. Придбане майно ОСОБА_9 розділила на окремі частини з присвоєнням окремих адрес. Зокрема, з житлового будинку АДРЕСА_1 було виділено житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , а в складі домоволодіння АДРЕСА_1 залишено житловий будинок літ. «А» загальною площею 107,1 кв.м., сарай літ. «Б», огорожу №1. Також було поділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0338 га на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер :01:001:1152 та кадастровий номер :01:001:1153.

У подальшому ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_10 вказані вище житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», огорожу №1, та земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:1152 та кадастровим номером :01:001:1153, що підтверджується договором дарування від 20 липня 2012 року.

ОСОБА_10 здійснила поділ житлового будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

20.08.2013 року ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_5 відчужила на користь ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 а саме : житловий будинок літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сарай літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожу №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельної ділянку з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2013 року у справі № 0915/2631/12 пороведені прилюдні торги вказаного її нерухомого майна визнано недійсними.

Просила суд зобов`язати реєстраційну службу Тисменицького управління юстиції скасувати запис про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1152 розміром 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 , в якості правонаступника ОСОБА_6 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_11 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

01 травня 2025 року від ОСОБА_11 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на адресу Івано-Франківського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , який було поділено на три частини із присвоєнням кожній окремої адреси, а саме: АДРЕСА_3 (яка змінена на АДРЕСА_6 ;

земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , яка була поділена на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,0156 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:001:1153 та земельну ділянку площею 0,0182 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:001:1152.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь які дії щодо поділу, добудови, забудови та інших будь-яких змін щодо нерухомого майна:

житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , який було поділено на три частини із присвоєнням кожній окремої адреси, а саме: АДРЕСА_3 (яка змінена на АДРЕСА_6 ;

земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та яка була поділена на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,0156 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:001:1153 та земельну ділянку площею 0,0182 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:001:1152.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) на вказане вище нерухоме майно.

Заява обґрунтована тим, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки наявний спір між сторонами про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, розгляд якого ще не завершено судом. Є ризики відчуження, перетворення відповідачем та іншими особами, які можливо контролюють відповідача, вищезазначеного нерухомого майна. Невжиття заходів забезпечення позову у справі може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії щодо зазначеного нерухомого майна є достатніми та співмірними з майбутнім позовом.

Дійсною метою звернення ОСОБА_3 до суду з заявою про забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявниці ОСОБА_3 від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позиваки, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заявниця зазначила, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року у справі № 352/1084/14-ц вже було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0182 га з кадастровим номером :01:001:1152, що розташована за тією ж адресою.

Однак, майно, яке було предметом попереднього арешту, було згодом поділене на житловий будинок на три частини з присвоєнням нових адрес: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 ), та АДРЕСА_8 ділянка поділена на два окремі об`єкти з новими кадастровими номерами: :01:001:1152 (0,0182 га) та :01:001:1153 (0,0156 га).

Вважає що фактичні об`єкти арешту змінилися і ухвала суду від 2015 року не охоплює новостворені частини майна. Станом на 2025 рік справа перебуває на стадії апеляційного провадження, зважаючи на подальші реєстраційні дії, факти відчуження та спроби забудови спірного майна є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, вважає, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) визначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви позивачки (т. 1 а.с. 1-2) вбачається, що предметом позову ОСОБА_12 є витребування з незаконного володіння житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнання за нею права власності на зазначене спірне нерухоме майно.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_5 ( ОСОБА_12 ) про забезпечення позову.

Накладено арешт на житловий будинок, що належить на праві власності ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0182 га з кадастровим номером :01:001:1152, що розташована по АДРЕСА_1 . (т. 2 а.с. 240-241).

На теперішній час вказані заходи забезпечення позову не скасовані.

В заяві про забезпечення позову від 01.05.2025 року, позивачка посилається на те, що майно, яке було предметом попереднього арешту поділене на три частини з присвоєнням нових адрес: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 ), та АДРЕСА_8 ділянка поділена на два окремі об`єкти з новими кадастровими номерами: :01:001:1152 (0,0182 га) та :01:001:1153 (0,0156 га). На її переконання об`єкти арешту змінилися, ухвала суду від 2015 року не охоплює новостворені частини майна.

Між тим, звертаючись до суду з позовною заявою, позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що згідно договору дарування від 31.03.2008 року позивачка володіла житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Для обслуговування даного житлового будинку позивачці передано у власність земельну ділянку площею 0,3168 га за цією ж адресою.

Спірне майно перебувало в іпотеці в ПАТ «Державний ощадний банк України» по зобов`язаннях за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_7 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 зобов`язань по кредитному договору банк ініціював дострокове стягнення заборгованості по кредиту шляхом стягнення боргу з позивача як поручителя. Рішенням Тисменицького районного суду від 29.09.2011 року позов банку задоволено, стягнуто з позивачки заборгованість по кредиту, отриманому ОСОБА_7 ..

Рішенням Тисменицького районного суду від 18.07.2013 року визнано недійсними торги, проведені 15.05.2012 року Івано-Франківською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», щодо примусового продажу ОСОБА_8 належного позивачці домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_9 , а також незавершеного будівництва будівель туалету, котельні та складу в АДРЕСА_1 , яке перебувало в іпотеці в ПАТ «Державний ощадний банк України» по зобов`язаннях, які випливали з кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_7 .

На підставі заяви ОСОБА_8 від 09.07.2012 року Чукалівською сільською радою згідно рішення від 10.07.2012 року з житлового будинку АДРЕСА_1 був виділений житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , а в складі домоволодіння АДРЕСА_1 залишено житловий будинок літ. «А» загальною площею 107, 1 кв.м., сарай літ «Б», огорожу №1.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0, 0338 було поділено на дві окремі земельні ділянки кадастровими номерами :01:001:1152 та :01:001:1153.

Позивачка зазначила, що 20.07.2012 року ОСОБА_8 відчужила ОСОБА_10 житловий будинок по АДРЕСА_1 (житловий будинок літ. «А», сарай літ.«В») та земельні ділянки по АДРЕСА_1 кадастровими номерами :01:001:1152, :01:001:1153 за договором дарування земельних ділянок від 20.07.2012 року №424.

В подальшому ОСОБА_10 здійснила поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , на два окремих будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 .

20.08.2013 року ОСОБА_10 відчужила на користь ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_5 та земельну ділянку за тією ж адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0182 га, кадастровим номером :01:001:1152 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №399.

Тобто, звертаючсь до суду з позовними вимогам, позивачка у позовній заяві зазначила, що з житлового будинку АДРЕСА_1 був виділений житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , а в подальшому ОСОБА_10 було здійснено поділ житлового будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Предметом даного позову є витребування у ОСОБА_6 та визнання права власності за позивачкою на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які на час подачі позову належали ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 20.08.2013 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2015 року вжито заходи забезпечення позову саме в межах заявлених позивачкою позовних вимог та накладено арешт на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0182 га з кадастровим номером :01:001:1152, що розташована по АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_6 .

Посилання позивачки на те, що майно яке було переметом попереднього арешту в подальшому поділено, а саме житловий будинок поділено на три частини з присвоєнням нових адрес: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 ), та АДРЕСА_1 та земельна ділянка на два окремі об`єкти з новими кадастровими номерами: :01:001:1152 (0,0182 га) та :01:001:1153 (0,0156 га) не заслуговує на увагу, оскільки позивачкою заявлено вимоги стосовно конкретно визначеного нерухомого майна, право власності на яке було набуте ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 20.08.2013 року №400, №399 і яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га за адресою АДРЕСА_1 .

Будь яких доказів того, що саме цей житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., сараю літ. «Б» загальною площею 9,4 кв.м., огорожі №1, загальною площею 14,6 кв.м., та земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1152, розміром 0,0182 га під час розгляду справи було поділено, заявницею не надано.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачкою не заявлялись позовні вимоги щодо витребування та визнання права власності за позивачкою на житлові будинки за адресою: АДРЕСА_7 ), та за адресою АДРЕСА_4 , а також щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1153, площею 0,0156 га.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача»

Враховуючи вищевикладене, за наявності чинної ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.12.2015 року про забезпечення позову в межах даної справи, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , який було поділено на три частини із присвоєнням кожній окремої адреси, а саме: АДРЕСА_3 (яка змінена на АДРЕСА_10 ) та АДРЕСА_4 ; земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , яка була поділена на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,0156 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:001:1153 та земельну ділянку площею 0,0182 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:001:1152, заборони будь-яким особам вчиняти будь які дії щодо поділу, добудови, забудови та інших будь-яких змін щодо вказаного нерухомого майна, заборони органам та субєктам, які здіййснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти дії щодо державної реєстрації речових прав на вказані обєкти нерухомого майна, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Судді: В.М. Луганська

В.М. Барков

Л. В. Василишин