КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Громадська організація «Миколаївський обласний союз ветеранів і учасників Антитерористичної операції» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , 09 квітня 2025 року з пропуском строків на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу засобами поштового зв'язку до Київського апеляційного суду .

15 квітня 2025 року Київський апеляційний суд надіслав запит до суду першої інстанції про витребування справи № 757/14149/17.

05 травня 2025 року матеріали справи 757/14149/17 надійшли до Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

До апеляційної скарги скражником додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, в обгрунтування якого ОСОБА_1 зазначає, що вказаний строк ним було пропущено з поважних причин, оскільки відповідно до наказу Верховного Головнокомандуючого Збройних Сил України № 2 від 22.02.2022 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числі резервістів у особливий період» він був мобілізований до Збройних Сил України і перебуває на військовій службі, виконуючи військові службові обов`язки.

До клопотання про поновлення процесуального строку заявником додано копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 № 45, про зарахування ОСОБА_1 до 20 запасної роти, встановлення йому надбавки за особливості проходження служби, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також довідку № 327 від 04.04.2025 командира в/ч НОМЕР_2 про те, що капітан ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 03 грудня 2024 року.

Перевіряючи доводи клопотання та оцінюючи додані до нього докази, апеляційний суд не може вважати їх такими, що свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження («Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року у зв'язку з нововиявленими обставинами 11 квітня 2024 року.

Шевченківський районний суд м. Києва ухвалою від 15 квітня 2024 року відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1

29 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва направив на адресу ОСОБА_1 копію ухвали суду від 15.04.2024 року для відома.

Апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва Омельчук Є.М. направив на адресу Київського апеляційного суду 09 квітня 2025 року, тобто більше ніж через 11 місяців після винесення судом оскаржуваної ухали.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли скаржник дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку не зазначає, коли він отримав копію оскаржуваної ухвали суду, не надав доказів, підтверджуючих такі обставини.

Посилання заявника на проходження ним військової служби, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не свідчать про наявність непереборних обставин, таких, що не залежали від волі скаржника та перешкоджали йому в реалізації передбаченого права на оскарження рішення суду.

Так, заявник не надав суду доказів, які підтверджують, що військова частина, де проходить службу особа, переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Апеляційний суд при цьому звертає увагу, що із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернувся 11.04.2024 року, тобто факт проходження ним військової служби не став перешкодою для вчинення процесуальної дії: складання, оформлення та направлення відповідної заяви до суду.

З огляду на вказане, докази, подані заявником, апеляційний суд вважає недостатніми для визнання їх такими, що свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження ухвали суду та поновлення такого строку.

Разом з тим, у разі доведення належними та допустимим доказами, що саме обставина перебування на військовій службі під час воєнного стану об`єктивно унеможливила виконанням ним зазначеної процесуальної дії у встановлений законом строк, тобто доведення причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням на військовій службі під час воєнного стану та пропуском строку на апеляційне оскарження, така обставина може бути визнана обставиною непереборної сили.

До таких висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року , справа 334/5319/20.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе залишити без руху подану апеляційну скаргу та надати скаржнику строк для подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, в якому вказати інші підстави для його поновлення.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року - залишити без руху, надавши апелянту строк для подання клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги з урахуванням наведених в цій ухвалі висновків суду, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Таргоній