КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
провадження №22-з/824/655/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),
суддів - Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: відповідача ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 370/1219/23
про витребування майна із чужого незаконного володіння,
Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 26 263 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги по 20 130 грн на кожного.
Представником ОСОБА_1 - адвокатом Стеценком Ю. В., 07.04.2025 подана заява про ухвалення додаткового судового рішення, що надійшла й була зареєстрована 10.04.2025.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.04.2025 вказана заява повернута без розгляду у зв`язку із ненаданням доказів її направлення іншим учасниками справи. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції, ухвала доставлена до електронного кабінету заявника 14.04.2025 о 19:20, тобто вважається врученою 15.04.2025.
Того ж дня, 15.04.2025 ОСОБА_1 подала повторно заяву про ухвалення додаткового рішення, порушуючи клопотання про поновлення строку на її подання.
В заяві ОСОБА_1 просить стягнути із позивача ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000 грн, судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., а також понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 213 грн 99 коп.
Зазначала, що 22.07.2024 року ОСОБА_1 із адвокатом Стеценко Ю. В. уклала договір про надання правової (правничої) допомоги, вартість якої становить 30 000 грн без ПДВ. У п. 1 додаткової угоди від 07.11.2024 до того ж договору вказана вартість роботи адвоката щодо представництва його клієнта у Київському апеляційному суді визначена у розмірі 40 000 грн, без ПДВ.
Розмір такого гонорару визначається досвідом адвокатської діяльності Стеценка Ю. В., наявністю у нього наукового ступеню кандидата юридичних наук і наукового звання доцента.
Зазначала, що 04.04.2025 сплатила Стеценку Ю. В. 70 000 грн за правничу допомогу у справі №370/1219/23.
Також вказувала, що 06.11.2024 сплатила судовий збір 605 грн 60 коп. за отримання диску із аудіозаписами, за направлення поштою апеляційної скарги сплатила 86 грн 49 коп., й за направлення поштою цієї заяви Пивовару, Шабашу і Колеснику - 127 грн 50 коп. Загальні витрати заявника на поштові відправлення складають 213 грн 99 коп.
Посилаючись на викладене, просила задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на свою користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000 грн, судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., а також понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 213 грн 99 коп. Також просила поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала подану заяву з підстав та доводів, викладених в ній.
Від адвоката Ганенка Р. А., в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, у якій він також просив зменшити розмір компенсації витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення колегія суддів виходить із того, що перша заява подана у встановлений п`яти-денний строк, повторна - у день отримання ухвали апеляційного суду про повернення заяви без розгляду. На переконання колегії суддів, п`ятиденний строк, що пропущений заявником на момент подання повторної заяви, підлягає поновленню адже строк є незначним, а недолік, що полягав у неподанні доказів направлення заяви усім учасникам, заявником усунуто невідкладно. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Щодо заяви по суті, колегія суддів виходить з наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Судувід 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20(провадження № 14-20цс22)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23).
З матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_1 та адвокатом Стеценко Ю. В. 22.07.2024 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, вартість якої становить 30 000 грн без ПДВ. У п. 1 додаткової угоди від 07.11.2024 до того ж договору вказана вартість роботи адвоката щодо представництва його клієнта у Київському апеляційному суді - 40 000 грн, без ПДВ.
На підтвердження наданих послуг заявником надано детальний опис робіт до додаткової угоди № 1 від 18 березня 2024 року із переліком наданих послуг та зазначенням їх вартості, а також акт приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 03.04.2025.
Наявність договірних відносин між адвокатом та клієнтом у справі, що розглядається, підтверджувалася ордером, договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою до нього, детальним описом виконаних робіт.
На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу у розмірі 70 000 грн надано банківську квитанцію від 04.04.2025 (а. с. 166а, т. 6)
Відтак, ОСОБА_1 довела надання їй послуг адвокатом Стеценко Ю. В., тож витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані.
Визначаючи розмір відшкодування, колегія суддів апеляційного суду виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.
В заяві ОСОБА_1 просить стягнути із позивача ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000 грн, судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., а також понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 213 грн 99 коп.
Водночас, у попередньому розрахунку, який наведений в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , заявлено, що судові витрати, які апелянт очікує понести у зв`язку із розглядом справи становитимуть орієнтовно 40 000 на правову допомогу, судовий збір та поштові витрати (т. 5 а.с. 140).
Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Зважаючи на те, що причин із яких ОСОБА_1 не могла передбачити витрати на правничу допомогу у розмірі 70 000 грн на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, заявником не наведено, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування заявленої суми й, ураховуючи клопотання представника позивача про зменшення суми відшкодування до 5 000 грн, вважає, що до відшкодування заявлених ОСОБА_1 витрат підлягає 40 000 грн.
Керуючись ст. ст. 246, 270, 381 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної додаткової постанови.
Повний текст додаткової постанови складений 05 травня 2025 року.
Судді: Є. П. Євграфова