Номер провадження: 22-ц/813/96/25
Справа № 2-344/11
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Вадовської Л.М.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю представника апелянта адвоката Шидерової Н.С., представника приватного виконавця адвоката Зауліної О.Г.,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, за участі заінтересованих осіб: боржник ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою-поданням, в якій просив суд вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на житловий будинок, загальною площею 381,9 кв.м, житловою 125 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку та з метою виконання виконавчого листа №2-344/11 від 27.12.2017 Приморського районного суду м. Одеси.

Заява-подання обґрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. знаходиться виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси 27.12.2017 по справі №2-344/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 для погашення кредитної заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії перед ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 460 644,75 євро.

Виконавчий лист не виконано.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.04.2012 за №2-2377/11, за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частини спірного будинку ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину вказаного будинку.

Наразі, постановою Верховного Суду по справі №2-2377/11 від 29.07.2020 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду скасовано вказане рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.04.2012 за №2-2377/11, а справу передано на розгляд суду першої інстанції.

Тобто, як зазначає приватний виконавець, наразі рішення суду яким поділено об`єкт іпотеки спірний будинок, скасовано, а домоволодіння на яке має бути звернуто стягнення по виконавчому листі знову фактично належить ОСОБА_1 на підставі рішення Таїровської селищної ради №242 від 21.08.2002, але право власності якого на вказаний об`єкт не зареєстровано у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні в суді першої інстанції представник стягувача - ОСОБА_4 заяву-подання підтримав, просив задовольнити.

11 листопада 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, за участі заінтересованих осіб: боржник ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Ощадбанк» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить суд ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця та звернути стягнення на нерухоме майно боржника, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду апеляційної скарги було встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про смерть, актовий запис №15682 від 13.11.2021, Серія НОМЕР_1 ).

02 листопада 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до участі у цивільній справі №2-344/11 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії за виконавчим провадженням №60739498, як правонаступників ОСОБА_1 .

У судове засідання, призначене на 09 квітня 2025 року об 14 год 30 хв з`явились представник апелянта ОСОБА_7 , представник приватного виконавця Зауліна О.Г., інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями.

Так, правонаступникам заявника ОСОБА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 судові повістки направлялись на відомі суду адресу їх проживання/перебування, в свою чергу поштові відправлення повертались до апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, оскільки судові повістки направлялась на всі відомі суду адреси місця проживання та реєстрації правонаступників заявника та враховуючи, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а саме суду, апеляційний суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення правонаступників заявника про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 21 березня 2018 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке в подальшому було перейменовано на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк» та ОСОБА_8 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії 1817, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 256 785 Євро з остаточним терміном повернення 21 березня 2018 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов`язань за кредитним договором 21.03.2008 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №466, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 381,9 кв.м, житловою площею 125 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору у 2009 році АТ «Ощадбанк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором відновлювальної кредитної лінії та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором та звернуто стягнення на вищевказаний будинок, шляхом проведення прилюдних торгів/продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки направлено на погашення кредитної заборгованості на користь АТ «Ощадбанк».

З метою виконання вказаного рішення суду, АТ «Ощадбанк» отримано у Приморському районному суді м. Одеси виконавчий лист, який у подальшому неодноразово перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби.

На момент звернення із апеляційною скаргою, виконавчий лист №2-344/11 від 27 грудня 2017 року перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича. Відкриття виконавчого провадження підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження №60739498 від 27 листопада 2019 року.

Залишаючи без задоволення подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних доказів того, що в даний час спірний будинок перебуває у власності ОСОБА_1 і це право не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме майно не відчужено третім особам, суду взагалі не надано, а заява-подання приватного виконавця вмотивована лише його припущеннями.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №553).

Тобто, для вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд має пересвідчитися, чи є належні докази того, що боржник набув право власності на нерухоме майно, однак не зареєстрував це право у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження належності ОСОБА_1 майна, на яке звернуто стягнення за рішенням суду: а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 381,9 кв.м, житловою площею 125 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приватним виконавцем було надано до суду першої інстанції Витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок підтверджується також Свідоцтвом про право власності від 23.08.2002 з технічним паспортом від 02.07.2002.

Також вбачається, що з інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно можна встановити, що житловий будинок (частка 1/1) належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 23.08.2002, виданому на підставі рішення виконкому Таїровської селищної ради №242 від 21.08.2002.

20 вересня 2018 року після постановлення Овідіопольським районним судом Одеської області ухвали від 18 квітня 2019 року по справі №2-2377/11, за ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок площею 270,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі висновку щодо технічної можливості поділу серія та номер: 7909-18 від 18.09.2018 ТОВ «Бюро Консал Сервіс», рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2012 року по справі №2-2377/11 та ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2019 року по справі №2-2377/11.

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року рішення Овдіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2012 року на підставі якого змінено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про визнання права власності за ОСОБА_1 1/3 частини будинку загальною площею 381,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

У зв`язку з чим, єдиним власником житлового будинку (частка 1/1) на момент ухвалення оскаржуваної ухвали суду, був ОСОБА_1 так як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності повинні бути повернуті в попередній стан.

Апеляційний суд наголошує, що у приватного виконавця відсутнє право звернення до реєстратора з метою приведення відповідних записів про право власності згідно діючих правовстановлюючих документів, таке право наявне виключно у власника майна, в даному випадку у боржника ОСОБА_1 , в свою чергу останнім не здійснено жодних дій щодо зміни записів у відповідних реєстрів відповідно до чинних судових рішень, а саме реєстрації права власності на спірний житловий будинок (частка 1/1). У зв`язку із викладеним, у приватного виконавця виникла необхідність у зверненні до суду з метою виконання вимог виконавчого документу за дозволом на звернення стягнення на майно, яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Отже, виходячи із викладеного, так як право власності ОСОБА_2 , визнане за нею на частину предмета іпотеки рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 квітня 2012 року по справі №2-2377/11 на час постановлення оскаржуваної ухвали суду було скасовано постановою Верховного суду від 29 липня 2020 року, власником житлового будинку, який є предметом іпотеки та на який звернуто стягнення є ОСОБА_1 , що спростовую висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі.

Інших відомостей або інформації щодо володіння лише частиною предмета іпотеки з підстав, які виникли не в наслідок ухвалення рішення суду по справі №2-2377/11, ОСОБА_1 надано не було.

Також слід наголосити на тому, що відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на весь житловий будинок, на який необхідно звернути стягнення, унеможливлює виконання рішення суду, яке набрало законної сили та передачі зазначеного будинку на реалізацію.

Апеляційний суд наголошує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, формально поставився до передбачених законом вимог, не дотримався принципів «рівності вихідних умов», дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді та обґрунтованості судового рішення та передчасно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції й прийняття постанови про задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно, що не зареєстроване в установленому законом порядку та належить боржнику ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення виконкому Таїровської селищної ради №242 від 21.08.2002, а саме на житловий будинок загальною площею 381,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку та з метою виконання виконавчого листа №2-344/11, виданого Приморський районним судом м. Одеси 27 грудня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 102 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 18 квітня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Л.М. Вадовська