Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1759/19
Провадження №6/552/69/25
У Х В А Л А

07.05.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Хрипунова Т.В.,

за участю:

представника стягувача - адвоката Гаро Ганни Олександрівни,

розглянувши заяву представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Гаро Ганни Олександрівни про відвід судді у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення у цивільній справі № 552/1759/19, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Київського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, до ОСОБА_2 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року, рішення Київського районного суду м.Полтави від 11 травня 2019 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії задоволено.

Визнано незаконним вивезення та утримування ОСОБА_2 на території України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 до місця її постійного проживання - Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

У разі невиконання рішення суду в добровільному порядку зобов`язано ОСОБА_2 передати малолітню ОСОБА_3 батькові ОСОБА_1 для забезпечення повернення дитини до постійного місця проживання до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

16 квітня 2025 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення (т. 11 а.с.61-75).

В даній заяві просив суд встановити спосіб і порядок виконання судового рішення, прийнятого постановою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року щодо забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у справі №552/1759/19 шляхом вставлення можливості застосування відібрання дитини як заходу, що забезпечуватиме виконання рішення суду і негайне повернення дитини до країни постійного проживання, та встановлення обов`язку Міністерства юстиції України здійснити відібрання дитини і передати її під опіку батькові при невиконанні рішення боржником.

В судовому засіданні з розгляду даної заяви представник стягувача ОСОБА_1 , адвокат Гаро Г.О. заявила відвід судді Самсонової О.А.

Заява про відвід мотивована тим, що судом під головуванням судді Самсонової О.А. було розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, та постановлено рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено.

Зазначене рішення було скасовано Полтавським апеляційним судом.

Але, як вказала представник, у даній справі у судді Самсонової О.А. вже склалася думка щодо обставин справи, на підставі якої в задоволенні позову було відмовлено.

Вказані обставини не переконання заявника викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суду.

Тому просила відвести суддю Самсонову О.А. від розгляду заяви про встановлення способу та порядку виконання судового рішення.

Заслухавши представника стягувача, суд приходить до висновку про те, що заява про відвід підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тому та обставина, що суддя Самссонова О.А. розглядала справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, не є перешкодою для розгляду суддею і заяви про встановлення способу та порядку виконання судового рішення у даній справі.

Саме з цих підстав суддею Самсоновою О.А. не було заявлено самовідвід при прийнятті до розгляду заяви про встановлення способу та порядку виконання судового рішення.

В той же час, саме на ці підстави, як на такі, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суду, посилається адвокат Гаро Г.О., заявляючи відвід судді.

Норми Цивільного кодексу України регламентують принцип незмінності складу суду, відповідно до якого справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23 (далі - Бангалорські принципи), суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення (пункти 1.1-1.2).

Об`єктивність судді, згідно з Бангалорськими принципами, є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Зазначений принцип передбачає те, що при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Разом з тим, з метою уникнення сумніві в неупередженості судді, положеннями ст. 36 ЦПК України визначені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Право кожного на незалежний та безсторонній суд гарантується також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, відповідно до положень якої кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим судом.

Зазначене право кореспондується з основним завданням цивільного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та розгляді і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи покликаний усунути найменшу підозру у заінтересованості чи упередженості судді під час розгляду справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, оскільки при здійсненні правосуддя головним є публічний інтерес. Враховуючи наведене, суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, що довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, є важливим елементом права, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У рішенні "Газета-Центр проти України" від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться".

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", 10 червня 1996 року).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, "правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється". На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року).

З огляду на наведене відводу підлягає суддя не лише у разі існування конкретних фактів що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до Бангалорських принципів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Як вбачається з заяви представника стягувача про відвід судді, у сторони сформувалося враження про необ`єктивність та упередженість головуючого судді Самсонової О.А., пов`язане з тим, що судом під головуванням Самсоновї О.А. в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. І це рішення в подальшому скасовано.

За таких обставин, враховуючи установлене у сторони стягувача враження щодо упередженості та необ`єктивності головуючого судді Самсонової О.А. при розгляді заяви про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, з метою недопущення виникнення у майбутньому сумнівів у законності та обґрунтованості прийнятого рішення, суд вважає за необхідне подану заяву про відвід судді задовольнити.

Статтею 40 ЦПК України передбачено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зава про відвід представником стягувача зроблена безпосередньо в судовому засіданні, тому підлягає розгляду судом, що розглядає справу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву про відвід задовольнити.

Відвести суддю Самсонову О.А. від розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання рішення у цивільній справі № 552/1759/19

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07.05.2025.

Головуючий О.А.Самсонова