Справа № 1806/2-442/11
Провадження № 2-др/592/19/25
УХВАЛА

05 травня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши у порядку вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Стягувач звертався зі скаргою і просив визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця та зобов`язати її винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості 1 / 4 частин земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0438, описати та арештувати 1 / 4 частину ділянки кадастровий номер :03:003:0135, та зобов`язати здійснити усі дії щодо перевірки майнового стану боржника.

01.04.2025 ухвалою суду задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни. Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни у виконавчому провадженні №75921297 по виконанню виконавчого листа №1806/2-442/11 виданого 13.08.2024 Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості у сумі 154 814,29 грн. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни у виконавчому провадженні №75921297 вжити усіх заходів щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду не вирішувалося питання, щодо розподілу судових витрат.

07.04.2025 стягувача поштою подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Просить стягнути з виконавця витрати на правничу допомогу у сумі 16 000 грн. на обґрунтування вимог подав договір №01/05-23 про надання правничої допомоги від 01.05.2023, додаток №1 до договору та акт виконаних робіт від 02.04.2025 на суму 16 000 грн.. У акті до роботи на виконання допомоги включено ознайомлення з матеріалами справи на суму 6000 грн., супровід виконавчого провадження (складання скарги 10 000 грн.)

Ухвалою суду від 14.04.2025 заяву призначено до розгляду о 14-50 год. 30.04.2025.

Приватний виконавець подала відзив на таку заяву й просила відмовити у її задоволенні. Заперечення мотивувала тим, що заявлені до стягнення витрати не підтверджують того що вони понесені фактично. Окрім того вважала, що витрати не відповідають критерію розумності.

Для вирішення поданої заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат слід врахувати наступне.

Фактичні осбавини

При зверненні зі скаргою у її тексті стягувач зазначив орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. До заяви доказів на підтвердження витрат додано не було.

01.04.2025 по суті скарги судом постановлена ухвала.

07.04.2025 стягувач через пошту подав заяву про ухвалення додаткового рішення, щодо витрат на професійну правничу допомогу. До заяви додані докази на підтвердження правової допомоги, зокрема договір про надання правничої допомоги від 01.05.2023, додаток до договору та акт виконаних робіт від 02.04.2025 на суму 16 000 грн.. Документів про сплату надано не було.

З додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №01/058 від 01.05.2023 встановлено вартість робіт. У п.8 Виконання судових рішень та виконавчих листів , що полягає у супроводі виконавчого провадження (підготовка заяв, клопотань, актуалізація поточного статусу, пошук активів) визначена у 10 000 грн..

Нормативне врегулювання

Згідно з ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Висновки суду

Отже звертаючись зі скаргою до суду стягувач залучив адвоката та сплатив йому надані послуги. З наданих доказів на підтвердження витрат та самої скарги вбачається, що стягувачу було надано правову допомогу.

Щодо співмірності витрат слід зазначити, що справа не є складною, не потребувала значного часу, судовий розгляд проводився без учасників розгляду. Відтак суд вважає, що витрати на правничу допомогу мали становити 10 000 грн.

При постановленні ухвали суд дійшов висновку про задоволення скарги лише частково. Звертаючись зі скаргою сятувач заявив три вимоги, які можна було вирішувати окремо. Так вимоги скарги стосувалися двох земельних ділянок та оскарження загальної бездіяльності виконавця щодо перевірки майнового стану боржника. Суд задовольнив скаргу лише у частині перевірки майнового стану боржника, тобто в межах однієї третини від заявлених вимог.

Ураховуючи наведене вбачається, що стягувач має право на відшкодування витрат орієнтовно ближче до третини. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з виконавця витрати стягувача на правничу допомогу у сумі 3 300 грн.

На підставі зазначеного суд вважає за необхідне розподілити витрати між учасниками розгляду, а саме покласти на виконавця згідно ст. 452 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270, 450-452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни (місцезнаходження пров. Пляжний, 3 м.Суми РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (місцезнаходження вул. академіка Білолюбського, 54 офіс. 402, ) відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 3 300 грн..

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання.

Суддя В.Г. Костенко