ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №243/12669/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2024 року,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з суми недоотриманої пенсії, яка нараховувалась йому до дня смерті та зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Позивачу, як спадкоємцю повинні були виплатити ці гроші на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 станом на 12.08.2020 в сумі 95 196,91 гривень.

Позивач зазначає, що у жовтні 2020 року його представник отримав у приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2020. Спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії станом на 12.08.2020, яка зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та згідно довідки, виданої пенсійним органом 12.08.2020 за № 0580-08-8/10387, належить спадкодавцю. Згідно зазначеної довідки сума недоотриманої ОСОБА_2 пенсії складає 95 196,91 гривень. Однак, надана приватному нотаріусу Рижкову О.О. інформація стосовно розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 не відповідає дійсності, оскільки, Пенсійний фонд України припинив виплачувати пенсію з січня 2016 року. З зазначеного вбачається, що відповідачем не вірно вказаний у відповіді на запит нотаріуса період нарахування пенсії ОСОБА_2 та відповідно розмір заборгованості по її виплаті померлому, на отримання якого наразі він претендує, як спадкоємець за законом. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права та законні інтереси, за захистом яких він вимушений звертатися до суду. Зазначає, що відповідач повинен був надати приватному нотаріусу Рижкову О.О. інформацію про недоотриману пенсію, що залишилась після смерті ОСОБА_2 без обмеження трирічним строком, але безпідставно обмежив цю суму строком та виплатив позивачу недоотриману пенсію спадкодавця в неповному обсязі, що дає підстави для задоволення позовних вимог.

Просив суд визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 , спадкоємцю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , його недоотриману пенсію за весь період заборгованості та стягнути на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 , спадкоємцю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , його недоотриману пенсію за весь період заборгованості та стягнути з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що механізм виплати пенсій, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165 (далі - Порядок 1165).

Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті ПФУ на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами ПФУ, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій, на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України, зокрема, про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період.

Відповідно Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2 (далі - Порядок №21-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за №53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Зазначає, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Бахмутському об`єднаному управлінні ПФУ в Донецькій області та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. На підставі заяви №6055 від 19.10.2017 року щодо зміни місця реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 було взято на облік ГУ ПФУ в Донецькій області з дислокацією в м. Маріуполь та почато виплату поточної пенсії з 01.06.2018.

З серпня 2018 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. З 01.08.2018 року ОСОБА_2 особисто до територіальних управлінь ПФУ в Донецькій області за поновленням виплати пенсії не звертався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26 лютого 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка Донецької області у віці 84 років.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, яка зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та належить спадкодавцю на підставі довідки, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 12.08.2020 за №0580-08-8/10387. Згідно ж цієї довідки сума недоотриманої пенсії складає 95 196,91 гривень. Загальна вартість майна складає 95 196,91 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача залишок недоотриманої суми пенсії, яка входить до складу спадщини та належала батькові позивача ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 289,37 гривень.

Згідно відповідді Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31 травня 2021 року №0580-03-8/20640 на адвокатський запит зазначено, що на запит приватного нотаріуса щодо недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 . Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 12 серпня 2020 року надано відповідь №0580-08-8/10387, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 у відповідності до ст. 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) складає 95 196,91 гривень. У відповіді також зазначено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 може бути зменшений, оскільки виплата недоотриманої пенсії відбувається у відповідності до ст. 46 Закону №1058.

В матеріалах спадкової справи міститися свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 та наданої на виконання ухвали суду, слідує, що 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. за заявою ОСОБА_4 , поданої в інтересах спадкоємця ОСОБА_1 , було заведено спадкову справу. Заповітів померлий не складав, інші спадкоємці відсутні, спадкоємець першої черги - син спадкодавця ОСОБА_1 . За відомостями Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, наданими на запит нотаріуса, недоотримана пенсія, що увійшла до складу спадщини ОСОБА_2 , становить 95 196,91 гривень, з урахуванням положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

На виконання ухвали суду, відповідачем надано відомості з підсистеми призначення та виплати пенсій та повідомлено наступне. ОСОБА_2 перебував на обліку в Бахмутському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по грудень 2015 року. На підставі заяви №6055 від 19.10.2017 щодо зміни місця реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 було взято на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Маріуполь та почато виплату поточної пенсії з 01.06.2018. З серпня 2018 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. З 01.08.2018 ОСОБА_2 особисто до територіальних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій області за поновленням виплати пенсії не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.01.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 . У серпні 2020 року на запит приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 95 196,91 гривень з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 04.11.2020 із заявою №11608 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 через довірену особу ОСОБА_4 , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності та представляла інтереси спадкоємця. За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 91 907,54 гривень за період з 03.11.2017 по 31.12.2019, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058, яка виплачена спадкоємцю ОСОБА_1 в березні 2021 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 20.09.2021 по справі №263/7604/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманих коштів. Стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 залишок недоотриманої суми пенсії, яка входить до складу спадщини, та належала його батьку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3 289,34 гривень. Для проведення розрахунку суми невиплаченої за життя ОСОБА_2 заборгованості з 01.01.2016 на виконання вимог ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 по справі №243/12669/21 виникла необхідність провести відпрацювання пенсійної справи функціоналом «макетна обробка», у зв`язку з чим, Управлінням було надіслано лист до Пенсійного фонду України №0500-0308-5/41116 від 16.05.2023 щодо отримання дозволу відпрацювати пенсійну справу зазначеним функціоналом. Після відпрацювання пенсійної справи розрахунок заборгованості пенсійних коштів ОСОБА_2 з 01.01.2016 буде надано додатково.

Відповідно до відомостей ППВП, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області, ОСОБА_2 з 27.11.1995 отримував пенсію за віком, у березні 2021 року відповідачем виплачено недоотриману пенсію у сумі 91 907,54 гривень за період з листопада 2017 року по грудень 2019 року.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку суми заборгованості недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , за період з 01.01.2016 по 31.12.2019, у графі «розмір призначеної пенсії» становить 150 909,22 гривень, у графі «розмір нарахованої пенсії» становить 150 909,22 гривень, у графі «розмір виплаченої за життя пенсії» становить 6 841,26 гривень, у графі «розмір виплаченої суми недоотриманої пенсії» становить 91 907,54 гривень, у графі «залишок боргу» становить 52 160,42 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення з 01.01.2016 виплати пенсії померлому ОСОБА_2 в розумінні приписів Закону №1058-IV, на запит нотаріусу, відповідачем було надано відповідь про розмір недоотриманої пенсії, обмежившись трирічним строком, який склав 95 196,91 гривень, на підставі чого було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому ГУ ПФУ в Донецькій області повинно було нарахувати ОСОБА_1 пенсію за весь період, а саме з 01.01.2016 року по день смерті спадкодавця.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Апеляційний суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 на інших підставах відповідачем суду не надано.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Крім того, відповідно статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно ст. 2 Закону України від 18.01.2018 №2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України, ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому, спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що померлий ОСОБА_2 за життя не виявив бажання поновити пенсію, нарахування якої було припинено, не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не приймаються апеляційним судом, з огляду на вищенаведене.

Отже, і спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання всього належного йому спадкового майна.

Не можна прийняти доводи ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки, позивач не звертався до компетентного органу ПФУ із заявою про недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки, відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, за їх особистим зверненням за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі ж відсутності таких членів сім`ї або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки, вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді:

Повне судове рішення складено 07 травня 2025 року.

Головуючий суддя: О.І.Корчиста