Справа №173/2812/23
Провадження №2/173/44/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І.

За участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Серебрякова Е.С.

представника відповідача - адвоката Кущ О.М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності ,-

ВСТАНОВИВ:

12.09.2023 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулась позивач, ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , з позовом про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності .

14.09.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області подана позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення виявлених недоліків.

04.10.2023 року позивачем усунені виявлені судом недоліки.

10.10.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

11.10.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 12.12.2023 року.

08.11.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.12.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 20.02.2024 року

20.02.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 04.04.2024 року.

04.04.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до13.06.2024 року

13.06.2024 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 30.09.2024 року.

30.09.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 18.11.2024 року.

18.11.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до17.02.2025 року.

17.02.2025 року справа не розглядалась в зв`язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 22.04.2025 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

22.04.2025 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог за поданою позовною заявою позивачка просить: визнати спільною сумісною власністю майно, що набуте за час шлюбу:

- Квартиру за адресою: АДРЕСА_1

-Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

- Автомобіль AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

-Автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

-Автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6

Визнати за нею, ОСОБА_1 ,. право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за відповідачем, ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із відповідача на її користь :

- 517 600.00 (п`ятсот сімнадцять тисяч шістсот) грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

- 438 750.00 (чотириста тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн., грошової компенсації вартості частини автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

- 91055.00 (дев`яносто одну тисячу п`ятдесят п`ять) грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6

Стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті с удового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 18 червня 2011року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21.

В період шлюбу в них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя між ними не склалося. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2023 року шлюб між ними був розірваний.

В період шлюбу ними було придбане нерухому і рухоме майно, а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1

- Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

- Автомобіль AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

- Автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

- Автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6

Спільної згоди щодо поділу придбаного ними майна не досягнуто, тому вона просить поділити спільне сумісне майно, придбане ними в період шлюбу виділивши їй у власність квартиру, а відповідачеві будинок. Та стягнути з відповідача компенсацію частини вартості придбаних автомобілів, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги за поданою позовною заявою підтримали, давши пояснення, фактично викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. При цьому пояснили, що частково транспортні засоби були відчужені відповідачем без згоди позивачки, і розділити їх в натурі неможливо, вона просить стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів. При цьому ніяких коштів в борг за час шлюбу вони з відповідачем не отримували, а подача відповідачем боргового зобов`язання є спробою уникнути розподілу майна.

Відповідач і представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, при цьому пояснили, що квартира та житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки сторони в добровільному порядку розділили це майно, уклавши нотаріально посвідчені угоди про визнання за кожною стороною права власності на частину спірного нерухомого майна. Таким чином квартира та будинок перебувають не в спільній сумісній власності сторін, а в спільній частковій власності сторін. Автомобілі AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, і VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску також не можуть бути предметом розподілу, оскільки коли сторони вирішували питання придбання квартири, вони не мали потрібної суми коштів на її придбання, тому погодили, що відповідач візьме в борг у своєї матері необхідну грошову суму, яку поверне матері після продажу належних йому автомобілів. Тому вони домовились із відповідачкою, що вищезазначені автомобілі будуть переоформлені на ім`я матері відповідача. При цьому вартості переоформлених автомобілів недостатньо для повного погашення боргу. Тому він з позивачкою ще повинні відшкодувати боргові грошові кошти матері відповідача для повного погашення боргу. Що стосується автомобіля MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, то він не заперечує, щоб право власності на даний автомобіль було визнане за позивачкою.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу в них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в яких сторони записані батьками дітей .

01.12.2023 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний, що підтверджується копією рішення суду.

В період шлюбу за рахунок спільних коштів сторони придбали наступне майно:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 14.02.2023 року, посвідченого державним нотаріусом першої кам`янської нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г,. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-159

- Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

- Автомобіль AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

- Автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

- Автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 .

Проте згідно наданих суду доказів сторони визначили свої частки у придбаному нерухомому майні, так згідно свідоцтва про право власності від 14.02.2023 року посвідченого державним нотаріусом першої кам`янської нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г,. та зареєстрованого в реєстрі за №2-168 на підставі спільної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ,. за кожним з них визнане право власності на частку зазначеної квартири. Право власності сторін на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в державному реєстрі речових прав.

Відповідно свідоцтва про право власності від 14.02.2023 року посвідченого державним нотаріусом першої кам`янської нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г,. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-167 на підставі ст. 63 та ст. 70 СК України за кожною із сторін визнане право власності на частку у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності сторін на частку у зазначеному вище будинку зареєстроване в державному реєстрі речових прав.

Таким чином, хоч спочатку у сторін виникло право спільної сумісної власності на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , і житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , але сторони за взаємною згодою у установленому законом порядку, шляхом вчинення нотаріально посвідчених угод припинили право спільної сумісної власності на вказане майно та погодили і визнали право спільної часткової власності на квартиру і будинок, визнавши за кожною стороною право спільної часткової власності на частину зазначеного вище майна. Таким чином позовні вимоги щодо розподілу даного майна, як спільної сумісної власності подружжя задоволенню не підлягають. Оскільки дане майно має статус спільної часткової, а не спільної сумісної власності.

Та обставина, що позивачка просить вирішити інший спосіб розподілу даного майна шляхом визнання за нею права власності на квартиру в цілому, а за відповідачем. - права власності на будинок в цілому, обгрунтовуючи неможливість спільного користування даним майном, оскільки в кожного із них фактично створилась інша сім`я, за неведених вище обставин не може мати наслідком задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачка просить провести розподіл даного майна, як спільної сумісної власності подружжя, а не спільної часткової власності відповідно до положень ст. 364, 365 ЦК України. Тобто позов в даній частині поданий не за тими підставами.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розподіл нерухомого майна, як спільної сумісної власності подружжя, у визначений позивачкою спосіб задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу транспортних засобів у спосіб, визначений позивачкою, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що в період шлюбу сторонами були придбані наступні транспортні засоби:

Автомобіль AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

- Автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

- Автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 , що підтверджується повідомленням, територіального сервісного центру МВС №1244.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом

Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1. 3 ст. 61 СК України - Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Виходячи з наданих суду доказів суд приходить до висновку, що транспортні засоби: автомобіль AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ; автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ; автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 . є спільною сумісною власністю сторін, ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , оскільки були придбаний в період шлюбу.

Також судом встановлено, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 07.03.2023 року транспортні засоби AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , білого кольору VIN НОМЕР_2 і автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 , були відчужені відповідачем, ОСОБА_2 ,, його матері, ОСОБА_5 , як зазначає відповідач відчуження даних транспортних засобів здійснене на погашення боргу ОСОБА_5 в сумі 700 000 грн., наданих відповідачеві в борг для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак суд критично відноситься до цих доводів відповідача та наданих відповідачем доказів, оскільки заява про надання коштів в борг і договори відчуження вказаних транспортних засобів укладені між відповідачем та його матір`ю, тобто особами заінтересованими, у вирішенні даного спору. По-друге ні заява, ді договори купівлі-продажу транспортних засобів не містять умов про наявність згоди позивачки на укладення договорів відчуження транспортних засобів та на отримання коштів в борг, що є обов`язковим для такого виду правочинів. По - третє, заява про надання коштів в борг датована 14.11.2023 року, в той час як квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана 14.02.2023 року, тобто заява складена та нотаріально посвідчена вже після укладення відповідного правочину на придбання квартири. По-четверте, згідно наданого суду звіту про вартість транспортних засобів, вартість лише автомобіля, AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , є значно вищою, чим вказана в заяві грошова сума, ніби - то надана в борг відповідачеві. А відповідач в свою чергу не надав суду доказів на спростування вартості транспортних засобів, за наданими позивачем звітами.

Таким чином суд погоджується із доводами позивача, що складання заяви про надання грошових коштів в борг та укладення договорів відчуження транспортних засіб здійснене відповідачем з метою уникнення розподілу даного майна, як спільного сумісного майна подружжя.

В свою чергу прохаючи розділити спільне сумісне майно позивач просить стягнути з відповідача частину вартості транспортних засобів, які залишились у користуванні відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами,

встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивачем обраний спосіб захисту її порушеного права у вигляді стягнення з відповідача вартості частини транспортних засобів, придбаних в період шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивачем надані звіти про вартість спірних транспортних засобів, які не спростовані відповідачем.

На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що він, згоден передати у власність відповідачки автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 , не можуть бути прийняті судом та бути підставою для відмови у задоволення позовних вимог виходячи з того, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачка просить захистити її права шляхом стягнення з відповідача вартості частини даного транспортного засобу, а не в інший спосіб. Відповідач зустрічного позову з обгрунтуванням розподілу спільної сумісної власності шляхом виділення у власність позивачці зазначеного транспортного засобу не подав.

Тому суд не має можливості вийти за межі заявлених позовних вимог та здійснити розподіл спільної сумісної власності сторін у інший спосіб, ніж обраний позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог, та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, згідно вартості присудженої їй компенсації майна, як спільної сумісної власності, а саме -10 474 (десять тисяч чотириста сімдесят чотири ) грн. 50 коп. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності - задовольнити частково .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 наступне майно:

-Автомобіль AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

-Автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

-Автомобіль MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6

В порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 :

-517 600.00 (п`ятсот сімнадцять тисяч шістсот) грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля AUDI Q7 TDI PREMIUM PLUS, 2015 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , білого кольору VIN НОМЕР_2 ;

-438 750.00 (чотириста тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн., грошової компенсації вартості частини автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору VIN НОМЕР_4 ;

-91055.00 (дев`яносто одну тисячу п`ятдесят п`ять) грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля MERCEDES-BENS 208D 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: : АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 : - 10 474 (десять тисяч чотириста сімдесят чотири ) грн. 50 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині понесені судові витрати по сплату судового збору покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.05.2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 07.05.2025 року

Дата набрання законної сили: 03.06.2025 року