ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 752/17771/24

провадження № 22-ц/4809/202/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Гайворонський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Волощук Володимир Володимирович, на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області (суддя Гришак А. М.) від 16.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий опис обставин справи

05.08.2024 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Волощук Володимир Володимирович, шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендоване повідомлення № 371) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на дії та рішення Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

26.08.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд до Гайворонського районного суду Кіровоградської області, в порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

16.10.2024 ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Волощук Володимир Володимирович, на дії та рішення Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Гайворонський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , повернуто без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що скаржником долучено до скарги докази надіслання поданої скарги іншим учасникам справи, а саме: описи вкладення у цінний лист про надсилання та супровідний лист, котрий містить відмітку про отримання документів, зазначених у ньому. Однак, зазначені докази не прийнято судом, оскільки без зазначення повної назви кожного документу (додатку до скарги), його дати та реквізитів, неможливо однозначно стверджувати, що скаржником направлено іншим учасникам справи саме додані до скарги документи. Крім того, зазначення прізвища та ініціалів особи на супровідному листі, про надсилання на адресу Гайворонського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії скарги з додатками, про отримання документів без зазначення її приналежності до організації одержувача не може слугувати доказом отримання саме Гайворонським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії скарги з додатками. Таким чином, місцевий суд виснував, що скаржником порушено вимоги ч. 2 ст.183 ЦПК України.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, 29.10.2024 ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Волощук Володимир Володимирович, шляхом формування апеляційної скарги в системі «Електронний суд», звернувся Кропивницкого апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2024.

В апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2024, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Мотиви поданої апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанцї помилково застосовано норми ч. 2 ст. 183 ЦПК України, оскліьки зазначена норма не регулює питання подання саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконаквчої служби щодо виконання судового рішення. А томсу до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії державного виконаця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення без руху, якщо для цього є підстави, а не повернення скарги.

4. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону не відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

7. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Повертаючи скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Волощук Володимир Володимирович, на дії та рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Гайворонський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , місцевий суд вважав, що заявник не виконав вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України так, як додані до скарги документи, які мали б підтверджувати відправлення іншим учасникам справи копії скарги з додатками, мають недоліки в оформленні, а тому не підтверджують факт виконання заявником вимог згаданої ч. 2 ст. 183 Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до речення 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 183 ЦПК України).

Разом із тим, розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до ст. 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань (ст. 182 ЦПК України). Це пояснюється тим, що Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави.

Такі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.09.2021 у справі № 761/16863/14-ц.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.01.2021 у справі № 569/13154/20, від 17.02.2021 у справі № 569/13160/20, від 10.03.2021 у справі № 766/17333/20-ц, від 04.05.2022 у справі № 711/12038/14-ц, від 23.11.2022 у справі № 201/4132/19, від 05.12.2023 у справі № 127/1-203/16.

Отже, такі висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм ЦПК України є сталими.

Згідно з ч. 4 ст. 163 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суди попередніх інстанцій не врахував висновків Верховного Суду та не звернули уваги, що вимоги ч. 2 ст. 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 Розділу III «Позовне провадження» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні відносини, а положення ч. 4 ст. 183 ЦПК України поширюються виключно на заяви (клопотання, заперечення) з процесуальних питань, подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті. Натомість процесуальні відносини, пов`язані із поданням скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця, регулюються Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Волощук В. В., якою оскаржуються дії та рішення державного виконавця при виконанні рішення суду, на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок суду першої інстанції полягав у перевірці отриманої ним скарги на відповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України. У випадку виявлення недоліків скарги на дії державного виконавця суд мав керуватися ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що суд першої інстанції суд неправильно застосував норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали та дійшов помилкового висновку про повернення скарги, апеляційному суду належить скасувати оскаржувану ухвали суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Волощук Володимир Володимирович задовольнити.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2024 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 3 статті 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко