Дата документу 06.05.2025Справа № 554/6465/25
Провадження № 2-з/554/28/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2025 року м.Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Шевська О.І. розглянувши заяву адвоката Калафути Дарії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

30.04.2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

Представником позивача адвокатом Калафутою до суду подано заяву про забезпечення позову. В заяві прохала забезпечити позов ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради , про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з дитиною, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 до набрання рішенням законної сили особисто або через третіх осіб вивозити за межі України та змінювати місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без відповідного дозволу батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вимоги заяви представник заявника зазначила, що 29.09.2017 Шевченківським районним у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства

юстиції (м.Суми) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1776.

Від даного шлюбу народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після народження дитини відносини подружжя поступово почали погіршуватися. Сімейне життя сторін не склалося. У зв`язку із чим 01 жовтня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення суду.

З листопада 2021 року дитина проживає з ОСОБА_2 , яка певний час на свій розсуд дозволяла позивачу спілкуватися з донькою, але з березня 2022 року стала обмежувати усіма можливими способами спілкування батька з дитиною, через що Відповідач має можливість побачити дитину лише викликавши наряд поліції. Але і в такому випадку відповідач не завжди дозволяє доньці зустріч із батьком.

Оскільки в квітні 2025 року, коли донька повернулась із матір`ю назад в ОСОБА_4 з Німеччини за 2 тижні у батька не було жодної можливості ані побачити дитину, ані поспілкуватися з нею по телефону, Позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування

Враховуючи факт окремого проживання, позивач постійно намагається брати участь у вихованні доньки, проте відповідач чинить перешкоди.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З матеріалів заяви вбачається, що представник заявника вимогою заяви зазначає заборони ти відповідачу ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 до набрання рішенням законної сил особисто або через третіх осіб вивозити за межі України та змінювати місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без відповідного дозволу батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак така вимога стосовно матері є необґрунтованою, оскільки перш за все, право особи на пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, передбачено законодавством України. Окрім того, в Україні оголошено воєнний стан і чітко врегульовано законом право перетину кордону.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони з території України адвокат заявника зазначає, що існує можливість вивезення відповідачем малолітньої дитини за кордон.

Обґрунтованість заяви про забезпечення позову доводиться заявником за загальними правилами доказування в цивільному процесі, яке не може ґрунтуватися на припущеннях

Судом встановлено, що заява вмотивована тим, що мати разом з дитиною може виїхати за кордон і ці обставини можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за поданим позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Однак посилання заяви на ризики унеможливлення виконання рішення суду по суті є припущенням представника заявника щодо обставин, які за умови їх доведеності могли б розглядатися в якості підстав для забезпечення позову.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Отже, при винесенні вже остаточного рішення у цивільній справі, суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.

Також суд зазначає, що беручи до уваги події, пов`язані з повномаштабними воєнними діями на всій території України, захід забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач, являється явно неспівмірним позовним вимогам.

Крім того, в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, провадження № 61-47217св18, від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19, провадження № 61-11750св19, 08 березня 2023 року у справі № 263/989/21, провадження № 61-16075св21.

Отже, обраний представником позивача спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дитині в супроводі матері, на даний час не відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

При цьому позов подано про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні, а не визначення місця проживання дитини, однак, спілкування та виховання може бути різними.

Cуд надає оцінку тій обставині, що такий спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову, а, отже, відсутній зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

У зв`язку з наведеним, заява адвоката Калафути Дарії Володимирівни поданої в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-154,157,258,260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви адвоката Калафути Дарії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя О.І.Шевська