Запорізький апеляційний суд
Провадження № 22-ц/807/937/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кухаря С.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6516376. Кредит було надано в сумі 10 000 грн, строком на 120 днів, тобто до 25 грудня 2023 року, зі сплатою відсотків за пільговий період у розмірі 0,88% (30 днів), за поточний період у розмірі 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан»передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 29 січня 2024 року до Договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 31 756,44 грн, з яких: 509 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23727,44 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , а саме 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

28 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 101112836. Кредит було надано в сумі 5000 грн, строком на 120 днів, тобто до 26 грудня 2023 року, зі сплатою відсотків за пільговий період у розмірі 2% (30 днів), за поточний період у розмірі 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 від 29 січня 2024 року до Договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101112836 від 28 серпня 2023 року у сумі 20 800,00 гривень, з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 14 850,00 гривень - заборгованість по відсотках; 950,00 грн. заборгованість за комісією.

02 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі по тексту - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір позики № 78991812. Кредит було надано в сумі 9000 грн, строком на 30 днів, тобто до 02 липня 2023 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2,5% на день. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів » передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 78991812 від 02 червня 2021 року у сумі 36 000,00 гривень, з яких: 9000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 27 000,00 гривень.

Зазначені кредитні договори були підписані електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання позичальником ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тобто всі умови кредитування були узгоджені з ОСОБА_1 та прийняті ним. З вказаними договорами позивачем набуто право вимоги до ОСОБА_1 , відповідно до укладених з попередніми кредиторами Договорів факторингу. Однак, відповідачка в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконав, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаних вище сум заборгованості в судовому порядку, а також витрат по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

за кредитним договором №6516376 від 27 серпня2023 року в розмірі 31756,44 грн, з яких: 8029 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23727,44 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №101112836 від 28 серпня 2023 року в розмірі 20800 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14850 грн - сума заборгованості за відсотками; 950 грн - заборгованість за комісією;

за договором позики №78991812 від 02 червня 2023 року в розмірі 36000 грн, з яких: 9000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 88556,44 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі 68 306 гривень 44 копійки, з яких:

за договором №6516376 від 27 серпня 2023 року у сумі 31 756,44 грн, з яких: 8029,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 23 727,44 грн - заборгованість за відсотками;

за договором №101112836 від 28 серпня 2023 року у сумі 20 800 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 850,00 грн - заборгованість за відсотками; 950 грн заборгованість за комісією.

за договором № 78991812 від 02 червня 2023 року у сумі 15 750 грн, з яких: 9000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6750,00 грн заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 335 грн 80 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що кредитні договори відповідач не підписував, електронного підпису не отримував. Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, які свідчать, що електронний підпис належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. На цей час відсутні докази, що підтверджують перерахування кредитором коштів відповідачу та отримання ним таких коштів. Також відсутні докази отримання відповідачем повідомлень про відступлення права вимоги. Крім того, зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, який з моменту укладення кредитних договорів та по теперішній час проходить військову службу, а тому відповідно до норм чинного законодавства звільняється від нарахування та стягнення з нього відсотків.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн (3 028, 00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 88 556, 44 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не сплачував заборгованість за кредитними договорами ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитними договорами, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №6516376 від 27 серпня 2023 року та № 101112836 від 28 серпня 2023 року, що дає підстави для його задоволення в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №78991812 від 02 червня 2023 року, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 6 750 грн, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, при цьому відмовив в іншій частині позовних вимог щодо стягнення процентів в розмірі 20 250 грн, посилаючись на недоведеність позивачем пролонгації кредитного договору.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 183 від 27 грудня 2007 року, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. Позивач має Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23 березня 2017 року про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку паперів) (а.с.53-58).

27 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 6516376 (а.с.8-13).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

За умовами кредитного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн (п. 1.2 договору) строком на 120 дні з 27 серпня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3 договору). Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26 вересня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п.п.1.3.1 договору).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25 грудня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості).

Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2640 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27000 грн які нараховуються за ставкою 3,0 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. п. 1.5.3 договору). Комісія за надання кредиту 700 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.п.1.5.1 договору).

Відповідно до п.п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 .

Зазначений договір про споживчий кредит був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан».

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу N 29012024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с.16-17).

Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку N 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

29 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників N 1 за договором факторингу N 29012024 від 29 січня 2024 року (а.с.18).

Відповідно до пункту 1 акту прийому-передачі реєстру боржників N 1 клієнт (ТОВ «Мілоан») передав, а фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») прийняв реєстр боржників N 1 кількістю 3397, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу N 29012024 від 29 січня 2024 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.18).

Згідно із витягом із реєстру боржників N 1 до договору факторингу N 29012024 від 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором N 6516376 у розмірі 31 756, 44 грн, з яких: 8 029 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 727, 44 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.19).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором N 6516376 від 27 серпня 2023 року (за період з 29 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року) (а.с.20).

28 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 101112836 (а.с.21-26).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

За умовами кредитного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 грн (п. 1.2 договору) строком на 120 дні з 28 серпня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3 договору). Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27 вересня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п.п.1.3.1 договору).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26 грудня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості).

Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 27 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500 грн які нараховуються за ставкою 3,0 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. п. 1.5.3 договору). Комісія за надання кредиту 950 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.п.1.5.1 договору).

Відповідно до п.п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_2 .

Зазначений договір про споживчий кредит був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан».

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу N 29012024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с.16-17).

Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку N 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

29 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників N 2 за договором факторингу N 29012024 від 29 січня 2024 року (а.с.29).

Відповідно до пункту 1 акту прийому-передачі реєстру боржників N 2 клієнт (ТОВ «Мілоан») передав, а фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») прийняв реєстр боржників N 2 кількістю 3010, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу N 29012024 від 29 січня 2024 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.29).

Згідно із витягом із реєстру боржників N 2 до договору факторингу N 29012024 від 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором N 101112836 у розмірі 20800 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14850 грн сума заборгованості за відсотками, 950 грн сума заборгованості за комісією (а.с.30).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором N 101112836 від 28 серпня 2023 року (за період з 29 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року) (а.с.31).

02 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78991812 (а.с.38-39).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 28 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

Відповідно до якого товариство надає клієнту позику в розмірі 9000 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Позика надається строком на 30 днів, тобто до 02 липня 2023 року. Дата надання позики 02 червня 2023 року. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 90465,53 %. Орієнтовна загальна вартість позики - 15 750 гривень (а.с.38-39).

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 21 договору).

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу N 14/06/21 (а.с.41-43).

Відповідно до умов додаткової угоди N 13 до Договору факторингу N 14/06/21 від 14 червня 2021 року, акту прийому-передачі реєстру боржників N 12 від 22 листопада 2023 року за договором факторингу, відповідно до витягу з реєстру боржників N 12 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу N 14/06/21 від 14 червня 2021 року вказано заборгованість за ОСОБА_1 за договором позики N 78991812 в загальному розмірі 36 000 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.44-46).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором N 78991812 від 02 червня 2023 року (за період з 22 листопада 2023 року по 31 жовтня 2024 року) (а.с.47).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою:

- договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася;

- якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі;

- якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Кодексу).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина 1 ст. 1056-1 Кодексу).

У пунктах 10, 28 спірних договорах, "Реквізити та Підписи Сторін" та Додатках до них, зазначено електронний підпис фізичної особи " ОСОБА_1 " Електронний підпис V85401 (договір №6516376 від 27 серпня 2023 року), F90020 (договір №101112836 від 28 серпня 2023 року), GJ8JrsoF82 (договір №78991812 від 02 червня 2023 року), номер мобільноготелефону (098-749-54-80), електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто остання підтверджує свій номер телефону, за допомогою якого відбулося підписання кредитних договорів.

Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони узгодили розмір кредитів (позики), грошову одиницю, в якій надані кредити (позики), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення 27 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 6516376, 28 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 101112836, 02 червня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору про надання позики № 78991812 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що Товариством не доведено факту укладення договорів з відповідачем та виникнення між ними зобов`язальних правовідносин спростовуються матеріалами справи.

Електронні оригінали вищевказаних договорів знаходяться у позивача, відповідач із клопотанням про витребування оригіналів електронних доказів до суду не зверталася.

Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а саме договори факторингу, укладені ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісними кредиторами 29 січня 2024 року Договір факторингу № 29012024 про передачу прав вимоги ТОВ «Мілоан», 14 червня 2021 року Договір факторингу № 14/06/21 про передачу прав вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 22 листопада 2023 року Додаткова угода №13 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, акти прийому-передачі Реєстру боржників за договорами факторингу від 29 січня 2024 року за №1 та №2, акт прийому-передачі Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, два витяги з Реєстру боржників №1 та №2 до договору факторингу від 29 січня 2024 року, витяг з Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року, перерахування коштів від Фактора Клієнту за договорами факторингу.

Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами.

Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як зазначалось вище, позивач, з метою досудового врегулювання спору направляв на адресу відповідача повідомлення про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами, договорами позики та включення персональних даних останнього до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Проте всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, не погасив наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача по тілу кредиту складає:

- за договором № 6516376, укладеним 27 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» - 31756,44 грн, з яких: 8029 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 23727,44 грн - заборгованість по відсотках;

- за договором № 101112836, укладеним 28 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» - 20800 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14850 грн - сума заборгованості за відсотками, 950 грн - заборгованість за комісією;

- за договором № 78991812, укладеним 02 червня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - 36000 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки ОСОБА_1 було отримано кошти за кредитними договорами, проте, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів згідно з умовами Договорів не виконано, заборгованість не була погашена ні попереднім кредиторам, ні позивачу, то вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині вимог щодо стягнення заборгованості за основним боргом у сумі 22029 грн = (8029+5000+9000) є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6516376 від 27 серпня 2023 року у розмірі 8029 грн, за кредитним договором № 101112836 від 28 серпня 2023 року у розмірі 5000 грн, за кредитним договором № 78991812 від 02 червня 2023 року у розмірі 9000 грн, оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за основною сумою бору у розмірі 22029 грн = (8029+5000+9000).

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора кредитних договорів з відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги.

Вищевказані кредитні договори укладені між відповідачем та відповідними фінансовими установами, кожен із них містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

Відповідачем не спростовувався факт укладення згаданих договорів та отримання коштів, які у них зазначені.

Враховуючи те, що за умовами зазначених договорів відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість за основним боргом на підставі зазначених договорів підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору відхиляються колегією суддів з огляду на наступне. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Проте всупереч умовам кредитних договорів, договорів позики, ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, не погасив наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неподання позивачем доказів перерахування відповідачу коштів первинним кредитором. Судом на підставі кредитного договору, що укладався відповідачем встановлено, що кошти перераховані на рахунок позичальника, який ним особисто був зазначений в договорі.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за комісією у кредитному договорі від 28 серпня 2023 року за №101112836 у розмірі 950 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Аналізуючи умови кредитного договору від 28 серпня 2023 року за N 101112836 колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій товариств щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеними між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів (п.1.5.1 договору).

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2023 року за N 101112836 по комісії у розмірі 950 грн є вірним та проведений виходячи з умов укладеного договору.

Позивач, крім заборгованості за основним боргом та комісії, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що загальний розмір заборгованості по відсоткам, яку ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 складає 65 577,44 грн, з яких: за договором № 6516376 від 27 серпня 2023 року - 23727,44 грн; за договором № 101112836 від 28 серпня 2023 року - 14850 грн; за договором № 78991812 від 02 червня 2023 року - 27000 грн.

Відповідно до пунктів 1.3 кредитних договорів (№ 6516376 від 27 серпня 2023 року, №101112836 від 28 серпня 2023 року) та пункту 2.3 кредитного договору (№78991812 від 02 червня 2023 року) кредити надавалися на наступні строки:

- кредитний договір (№ 6516376 від 27 серпня 2023 року строком на 120 днів, тобто до 25 грудня 2023 року;

- кредитний договір №101112836 від 28 серпня 2023 року строком на 120 днів, тобто до 26 грудня 2023 року;

- кредитний договір №78991812 від 02 червня 2023 року строком на 30 днів, тобто до 02 липня 2023 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості по договорам № 6516376 від 27 серпня 2023 року, №101112836 від 28 серпня 2023 року нараховувалась первісним кредитором в межах строку дії кредитного договору. Після переходу прав вимоги до позивача, останнім нарахування не відбувалися.

Проте, заборгованість за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості по договору №78991812 від 02 червня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 20 250 грн нарахована поза межами строку дії кредитного договору, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності здійснення перерахунку даної заборгованості з урахування строків кредиту за вищевказаним договором.

Так, за вказаним договором, де строк кредитування становить 30 днів, та в подальшому не був продовжений, доказів укладання додаткової угоди представником позивача не надано, фіксована процентна ставка становить 2,5% на добу та діє протягом 30 днів.

Умовами кредитного договору №78991812 від 02 червня 2023 року передбачені можливість автоматичного продовження строку його дії, зокрема, у випадку здійснення оплати на суму не менше суми процентів, однак, матеріали справи не містять доказів здійснення позичальником платежів, що свідчить про відсутність підстав для автоматичної пролонгації кредитного договору.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором №78991812 від 02 червня 2023 року розраховуються до 02 липня 2023 року.

У постанові об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного Суду від 02.10.2020 N 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Суд першої інстанції взяв до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитних договорах та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, дійшов вірного висновку, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками:

- за договором № 6516376, укладеним 27 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», де строк кредитування становить 120 днів (до 25 грудня 2023 року) фіксована процентна ставка становить 3,00 % на добу, заборгованість по відсоткам становить 23727,44 грн;

- за договором №101112836, укладеним 28 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», де строк кредитування становив 120 днів (до 26 грудня 2023 року) фіксована процентна ставка становить 3 % на добу, заборгованість по відсоткам становить 14850 гривень;

- за договором №78991812, укладеним 02 червня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», де строк кредитування становить 30 днів (до 02 липня 2023 року), фіксована процентна ставка становить 90465,53 % річних (2,50% на добу), заборгованість по відсоткам становить 6750 грн. Заборгованість по відсоткам у сумі 20 250,00 грн = (27 000 - 6750) не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено пролонгацію зазначеного договору, що давало б можливість продовження нарахування відсотків за користування кредитом на суми, зазначені у розрахунках.

Отже, суд першої інстанції вірно визначив проценти, що необхідно стягнути тобто в межах дії договорів.

Колегія судів також зазначає, що судом враховуються саме ті відсотки, які передбачені умовами договорів, які погоджені сторонами, а також береться до уваги та обставина, що при зверненні до суду з позовом позивач не навів розрахунку заявлених до стягнення відсотків.

Проте, судом першої інстанції не враховано інше законодавство.

Відповідачем ОСОБА_1 оспорюються також підстави для нарахування йому процентів за користування кредитами та позиками, з огляду на те, що його, починаючи з 27 вересня 2022 року призвано на військову службу.

Так, за положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Між тим, у відповідності до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців" (у редакції станом на 10 жовтня 2023 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З копії довідки заступника начальника відділу - начальника відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів військової частини НОМЕР_3 від 19 березня 2025 року №301, ОСОБА_1 вбачається, що з 27 вересня 2022 року (наказ від 27 вересня 2022 року №427-ос) по теперішній час перебуває на військовій службі в НОМЕР_4 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3 ) (а.с.123).

Тобто, ОСОБА_1 з 27 вересня 2022 року його призвано на військову службу під час дії особливого періоду, яку він продовжує проходить станом на час звернення з апеляційною скаргою.

Тому, на думку колегії суддів, у справі наявні підстави для застосування вимог цього Закону, починаючи з часу призову відповідача на службу.

Враховуючи наведене, суми, стягнутих з відповідача процентів за користування наданими йому коштами позики та кредиту нараховані відповідачу в період проходження ним військової служби, а тому їх необхідно визнати як необґрунтовано нараховані.

Таким чином, у відповідності до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за договором №6516376 від 27 серпня 2023 року у сумі 23 727,44 грн, за договором № 101112836 від 28 серпня 2023 року у сумі 14 850 грн, за договором № 78991812 від 02 червня 2023 року у сумі 6 750 грн, що разом становить 45 327, 44 грн підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість, а саме: за договором №6516376 від 27 серпня 2023 року у сумі 8029 грн (тіло кредиту), за договором №101112836 від 28 серпня 2023 року 5000 грн (тіло кредиту), комісія у сумі 950 грн,що разом становить 5950 грн, за договором №78991812 від 02 червня 2023 року у сумі 9000, 00 грн, а всього у розмірі 22 979 грн.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпунктів "б" "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» при зверненні до суду з позовом сплачено 3028 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 15 листопада 2024 року (а.с.1), а відповідачем за подання апеляційної скарги 4542 грн, що підтверджується квитанцією ID: 1165-7060-5509-0559 від 27 березня 2025 року (а.с.122).

Заявлено позивачем позовні вимоги на суму 88 556,44 грн, задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 22979 грн, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на суму 66 577,44 грн (88556,44-22979).

Тому, позивачу за рахунок відповідача належить до компенсації сума судового збору за подання позовної заяви у розмірі 785,71 грн (3028*22979/88556,44), водночас відповідачу ОСОБА_1 належить до компенсації сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3363,42 грн (88556,44-22979= 65 577,44) х 4542: 88556,44).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 785,71 грн, а з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3363,42 грн, тому на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України до компенсації ОСОБА_1 за рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає сума судового збору у розмірі 2577,71 грн (3363,42-785,71).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2025 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція повернення боргів» заборгованість за договором про споживчий кредит № 6516376 від 27 серпня 2023 року у розмірі 8029 грн (тіло кредиту); за договором про споживчий кредит № 101112836 від 28 серпня 2023 року у розмірі 5950 грн (тіло кредиту + комісія); за договором позики № 78991812 від 02 червня 2023 року у розмірі 9000 грн ( тіло кредиту), а всього на загальну суму 22979 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 2577 грн 71 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 08 травня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кухар С.В. Поляков О.З.