Справа № 146/2157/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мороза І.С.

за участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

позивач: ТОВ «Свеа фінанс»

відповідач: ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2024 року до Томашпільського районного суду, посилаючись на ст. 526, 530 ЦК України, звернувся представник ТОВ «Свеа Фінанс», що розташоване за адресою: бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, м. Київ до ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено на 10 лютого 2025 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позові просив справу розглянути без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Дунаєв І.Б. в судове засідання не з`явилися, хоча завчасно та належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року, клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Дунаєва І.Б. про витребування доказів у цивільній справі № 146/2157/24 за позовною заявою ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Витребувано у ТОВ «Свеа фінанс» оригінали витягів з Реєстру боржників №1 до договору факторингу № 01.02-31/23 відносно відповідача ОСОБА_1 які додані додатками до позовної заяви № 12 та № 13.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року повторно направлено ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року, клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Дунаєва І.Б. про витребування доказів у цивільній справі № 146/2157/24 за позовною заявою ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості для виконання.

Крім того, вказаною ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року, зобов`язано виконавця ухвали витребувані докази подати до Томашпільського районного суду Вінницької області в строк зазначений в ухвалі суду. У разі неможливості надати вищевказану інформацію, повідомити про це Томашпільський районний суд Вінницької області із зазначенням причин.

Попереджено виконавця ухвали, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Вказані ухвали були завчасно отримані представником позивача, про що наявні докази в матеріалах справи.

Представником позивача не надана інформація, яка витребовувалась ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року про витребування доказів. Дані докази мають значення для об`єктивного повного та законного вирішення справи. Крім того, представник позивача не повідомив Томашпільський районний суд Вінницької області про причини не можливості подати дані докази.

Станом на 6 травня 2025 року ухвала Томашпільського районного суду Вінницької області про витребування доказів належним чином не виконані.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у рішенні ВС від 07.02.2020 (справа № 390/116/18-ц, провадження № 61-6481ск19), як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Враховуючи, що стороною позивача отримано ухвалу про витребування доказів від 25 березня 2025 року, однак на теперішній час не виконана, про причини неможливості подачі доказів вказаних в ухвалі суду, Томашпільському районному суду Вінницької області не повідомлено, що позбавляє суд можливості об`єктивно, повно та всебічно розглянути справу, суд вважає за необхідне у відповідності до положень ст. 257 ЦПК України, залишити позов без розгляду.

Керуючись ст. 5, 6, 10, 84, 257, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ТОВ «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Позивач, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Повний текст ухвали складено 7 травня 2025 року

Суддя: І. С. Мороз