Справа № 708/470/25
Провадження № 2-н/708/40/25
УХВАЛА

09 травня 2025 року м. Чигирин

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Попельнюх А. О. розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Черкасиенергозбут» через свою представницю за довіреністю Степанову С. М. звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 12 253,84 грн та 3 % річних в сумі 51,24 грн, а також витрати на компенсацію за припинення постачання електричної енергії в сумі 982,69 грн.

За наслідками розгляду поданої заяви судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, регламентовані статтею 161 Цивільного процесуального кодексу України, до яких серед іншого віднесено вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Підстави для відмови у видачі судового наказу регламентовані статтею 165 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Аналізуючи наведене суд констатує, що заявлена вимога в частині стягнення витрат на компенсацію за припинення постачання електричної енергії не передбачена положенням статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно така вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Окремо суд ураховує, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 заявник на обґрунтування заявлених вимог надав відомості про зареєстрованих у домоволодінні осіб, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Повна цивільні дієздатність фізичної особи законодавцем ототожнюється з досягненням особою повноліття (ст. 34 ЦК України).

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають розгляду у наказному провадженні, відповідно наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти дні з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 160-167 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в п`ятнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ