КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/181/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2216//2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Кордюкової Ж.І.,-

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із названим позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 року справу передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справарозглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до іншого суду, Голосіївський районний суд м. Києва виходив із того, що згідно ст. 27 ЦПК України позовна заява мала бути подана за місцезнаходженням відповідачів за правилами загальної підсудності, тобто до Печерського районного суду міста Києва чи до Носівського районного суду Чернігівської області.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду.

Встановлено, щоОСОБА_1 звернувся із позовом про встановлення факту родинних відносин до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Одинадцята київська державна нотаріальна контора.

ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним племінником позивача.

Так, відповідно до ч. 1ст.16 ЦК України, ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п. 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 273 ЦПК України (п. 1 ч.1 ст.315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Системний аналіз ст. 315 та ст. 294 ЦПК України свідчить про те, що заява про встановлення факту родинних зв`язків може бути розглянута як в порядку окремого провадження, так і на загальних підставах в порядку позовного провадження.

При цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (п. 1 ч. 1ст.318 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва в порядку позовного провадженняіз заявою про встановлення факту родинних відносин.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказував, що він не звертався до суду в порядку окремого провадження виключно через наявність спору про право (право на спадщину), а тому спір має розглядатись в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна рішення суду відображає позовні вимоги та повинна викладатися чітко.

Дослідивши позовну заяву, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 у позовній заяві просить встановити факт родинних відносин.

Як вбачається із вступної частини позовної заяви, позивачем визначено відповідачів: Київську міську раду та ОСОБА_2 , однак, у прохальній частині не конкретизовано зміст позовних вимог до кожного з них.

Позивачем не обгрунтовано, яким чином майбутнє рішення суду про встановлення факту родинних відносин вплине на права та обов`язки відповідачів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не визначено характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зміст та конкретні позовні вимоги до Київської міської ради та ОСОБА_2 , апеляційний суд позбавлений можливості визначити підсудність вказаної справи.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно встановити зміст позовних вимог відносно кожного відповідача, предмет спору, його підстави та розглянути справувідповідно до вимог Закону.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 30 липня 2024 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 липня 2024 рокускасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 05 травня2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко