ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3696/25 Справа № 210/7372/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 210/7372/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю близького родича внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позов мотивовано тим, що позивач є рідною донькою ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 перебуваючи на посаді майстра Комунального підприємства «Кривбасводоканал» під час виконання своїх трудових обов`язків, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 годині 10 хвилин в результаті нещасного випадку на виробництві на території Радушенського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» помер внаслідок механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів рідиною при утопленні в каналізаційних водах. Відповідно до п. 7 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 вересня 2021 року від 15 лютого 2022 року, затвердженого в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 18 лютого 2022 року, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався з майстром КП «Кривбасводоканал» ОСОБА_2 , є такий, що пов`язаний з виробництвом.

Внаслідок втрати батька позивачу завдана немайнова (моральна) шкода, яка полягає в тому, що їй завдана незгладима моральна шкода на все їх подальше життя, яка полягає в тих стражданнях, які переносить позивач, у зв`язку з втратою близької та дорогої для неї людини.

З урахуванням наведеного вище, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди у грошовому еквіваленті по 600 000 гривень, який просила стягнути з відповідача на свою користь. Позивач вважає, що такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з КП «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, у розмірі 300 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з КП «Кривбасводоканал» на користь держави судовий збір 3 000 коп.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та не врахування всіх доказів, просить змінити оскаржуване судове рішення, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на її користь позивачів до 600 000 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що при визначені характеру душевних страждань позивача судом першої інстанції не було враховано, що внаслідок нещасного випадку позивачем втрачено батька, який для позивача був рідною та близькою людиною. Позивач зауважує на тому, що їй завдана незгладима моральна шкода на все її подальше життя, яка полягає в тих стражданнях, які переносить позивач, у зв`язку з втратою близької та дорогої для неї людини. Також зазначає, що судом не враховано, що в подібних справах по цьому ж нещасному випадку, що стався 18 вересня 2021 року, з іншими працівниками КП «Кривбасводоканалу», було стягнуто по 400 000 грн на користь рідних загиблих.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача КП «Кривбасводоканал» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника КП «Кривбасводоканал»- Ботвинка О.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом установлено та з матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , про що 31 березня 1987 року Довгинцівським відділом РАЦС складено відповідний актовий запис № 283, батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31 березня 1987 року.

19 листопада 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 675. Після реєстрації шлюбу, дружина змінила прізвище на Поган, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 19 листопада 2011 року.

Отже позивач по справі ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 21 вересня 2021 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №1267, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 21 вересня 2021 року.

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 00 хв. на КП «Кривбасводоканал» від 15 лютого 2022 року, який затверджено 18 лютого 2022 року компетентною комісією встановлено, що нещасний випадок стався за наступних обставин (а.с.30-44).

Відповідно до розпорядження диспетчера Центральної диспетчерської служби КП «Кривбасводоканал» № 1836 від 17 вересня 2021 року у зв`язку з виробничою необхідністю ІНФОРМАЦІЯ_1 було залучено до роботи працівників Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» у вихідний день. Даними працівниками являлись ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Виробнича необхідність полягала в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на територію Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» повинна була прибути цистерна з коагулянтом і його потрібно злити у ємність. Згідно з посадовими обов`язками злив коагулянту мали виконати працівники КП «Кривбасводоканал» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_11 - повинна була взяти аналіз вхідного контролю коагулянту. ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повинні були виконати спускання мулу з горизонтального відстійника.

ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 08 години 00 хвилин вищевказані особи, крім ОСОБА_10 , прибули на роботу. О 08 годині 12 хвилин ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що прибула автоцистерна з коагулянтом, а також вказав, щоб вона зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила останній про необхідність прибуття на роботу здійснювати злив коагулянту.

Разом з ОСОБА_10 на територію водопровідного комплексу прийшов ОСОБА_12 , який привіз ОСОБА_10 на роботу. На територію водопровідного комплексу ОСОБА_12 пропустив охоронець.

Приблизно о 09 годині 10 хвилин майстер ОСОБА_2 , прийнятий на роботу в КП «Кривбасводоканал» згідно наказу № 320 від 13.03.2018 року дав вказівку слюсарю ОСОБА_8 закрити засувку в колодязі горизонтального відстійника № 2 секції 2, яку о 08 годині 10 хвилин відкрив слюсар-ремонтник ОСОБА_6 для звільнення відстійника.

Відкривши люк колодязя горизонтального відстійника № 2 секції № 2, де знаходилась засувка, працівники відчули неприємний запах. ОСОБА_10 почала говорити, що в колодязь не можна спускатись, оскільки ОСОБА_8 може отруїтись, але її не послухали. ОСОБА_8 не погоджувався спускатись у колодязь, але ОСОБА_2 надав йому вказівку спуститись. При цьому ОСОБА_8 умовив ОСОБА_2 почекати доки він одягне захисний костюм, але ОСОБА_2 не погодився, що б ОСОБА_8 вдягнув протигаз з рятувальним поясом і страхувальною мотузкою. Коли ОСОБА_8 спускався в колодязь він почав сильно кашляти і ОСОБА_10 стала кричати, що йому зле, в цей момент ОСОБА_8 втратив свідомість і впав у колодязь. ОСОБА_2 вказав ОСОБА_10 щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку щоб витягти ОСОБА_8 з колодязя. ОСОБА_10 побігла по рятувальні пояси і страхувальні мотузки, але не знайшла їх. Тим часом, ОСОБА_12 , який прийшов разом з ОСОБА_10 та знаходився поруч, почав говорити ОСОБА_2 , що треба рятувати ОСОБА_8 , на що ОСОБА_2 йому відповів, що б той ліз і рятував. ОСОБА_12 також без засобів індивідувального захисту, з метою рятування ОСОБА_8 , поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що відбувається з ОСОБА_12 , ОСОБА_2 також спустився в колодязь та втратив свідомість. Близько о 10 годині 21 хвилині на місце нещасного випадку прибули спеціальні рятувальні служби та констатували смерть ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .

За наслідками спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що даний нещасний випадок стався в колодязі горизонтального відстійника № 2 секції 2 Радушанського водопровідного комплексу, який експлуатується КП «Кривбасводоканал», який знаходиться за адресою: Нікопольське шосе, 219, м. Кривий Ріг. Радушанський водопровіднний комплекс розташований на території 25,28 га та складається з «джерела водопостачання», «насосної станції І підйому (НС - 4, НС - 6)», «реагентного господарства (відділення коагулювання, первинного та вторинного хлорування)», «блоку очисних споруд фільтрувальної станції (змішувачі, камери утворення пластівців, горизонтальні відстійники, швидкі фільтри, резервуари чистої води), технологічні насосні станції, насосні станції ІІ підйому.

Зазначений водопровідний комплекс згідно договору оренди індивідувально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6494-ОД від 29 грудня 2017 року укладеного між регіональним відділенням фонду державного майна України у Дніпропетровській області та КП «Кривбасводоканал» перебуває в строковому платному користуванні строком на 10 років. (а.с.46-54).

Компетентна комісія дійшла висновків, що під час експлуатації колодязя горизонтального відстійника № 3 секції № 2, порушення законодавства з питань охорони праці допустили працівники КП «Кривбасводоканал», а саме: порушили вимоги «Типової інструкції щодо організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» НПАОП 0.00-5.11- 8, (п.1.11) допущено працівників до виконання газонебезпечних робіт без оформлення наряд-допуску на проведення даних робіт; (п.2.2) не вжито заходи щодо скорочення кількості газонебезпечних робіт; (п.2.8) не забезпечено проведення аналізу повітряного середовища на місці виконання робіт»; (п. 2.10) не перевірено повноту виконання підготовчих заходів, готовність об`єкта проведення робіт, не перевірено наявність та справність засобів індивідуального захисту, не забезпечено режим виконання газонебезпечної роботи, не забезпечено контроль за станом повітряного середовища, не вжито заходів, що виключають допуск на місце роботи осіб, які не зайняті її виконанням; порушили вимоги «Правил техніки безпеки при експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених місць» (04.10.1979) НПАОП 41.0.-1.01-79 (п.1.5.6 розділ Б глави 1) - робота в колодязі виконувалась бригадою менше 3 осіб, попередньо не було визначено загазованість споруд газоаналізаторами та не забезпечено вентиляцію споруд, (п.1.1.4 розділу І глави 1 та п.4.1.2, розділу І глави 4) - відсутня можливість дистанційного управління засувкою, яка розташована на дні колодязя під перекриттям нижнього ярусу, що передбачає створення безпечних умов праці.

Уповноваженою комісією встановлено, що основною причиною нещасного випадку являється недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл.

Супутніми причинами згідно висновку комісії являються: незадовільний технічний стан, у тому числі: виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікації; порушення трудової та виробничої дисципліни.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_2 , стався під час його роботи на КП «Кривбасводоканал», тому його дочці - позивачеві у справі ОСОБА_1 має бути відшкодовано моральну шкоду на підставі статей 1167, 1168 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача КП «Кривбасводоканал»на користь позивача моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові, дружині, дітям, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Вказані підстави відповідальності КП «Кривбасводоканал» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_2 , судом встановлені в повному обсязі.

Так, Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1, Уповноваженою комісією встановлено, що основною причиною нещасного випадку являється недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл. Супутніми причинами згідно висновку комісії являються: незадовільний технічний стан, у тому числі: виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікації; порушення трудової та виробничої дисципліни.

Батько позивача загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача. Висновком комісії, викладеному у Акті від 18 вересня 2021 року, встановлено, що випадок пов`язаний з виробництвом та зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю, отже факт відповідальності КП «Кривбасводоканал»за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_2 , судом встановлені в повному обсязі.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач - ОСОБА_1 , у зв`язку із втратою батька переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена можливості спілкування з рідною людиною та отримувати від неї піклування, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та докладення з її боку додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 300 000 грн, суд виходив того, що сам факт загибелі ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що його дочка відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Дочка втратила близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 300 000 грн, що відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі у справі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_13 , яка втратила батька та залишилась без його турботи і піклування, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на судову практику районних та апеляційних судів в аналогічних справах, колегія суддів не бере до уваги, оскільки частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: