Провадження №: 2-з/336/4/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про витребування доказів

05 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Звєздової Н.С., при секретарі Іванченко О.С.,

розглянувши матеріали клопотання Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особи Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна, Територіальний підрозділ Центру надання адміністративних послуг м. Запоріжжя по Комунарському району про витребування доказів до пред`явлення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «ПриватБак» - Дудка В.Б., яка діє на підставі доручення, звернулась до суду з клопотанням про витребування доказів до пред`явлення позову.

Клопотання обґрунтовує тим, що 18.10.2023 між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру про надання послуг банку. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. На момент смерті позичальниця не виконала взятих на себе зобов`язань, залишилась заборгованість у розмірі 73 510,00 грн. 20.11.2024 банк звернувся з претензією кредитора до приватного нотаріуса Кузьміної Н.О., яка листом від 25.11.2024 відмовила банку у наданні інформації щодо спадкоємців позичальника, посилаючись на ст. 8 ЗУ «Про нотаріат». За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-ІУ, реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування фізичної особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30,05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 16.05.2018 у справі № 336/3968/16-ц висловив правову позицію: місце реєстрації особи за однією адресою із спадкодавцем дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

При цьому, отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, Визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також згідно з п. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються 'збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, п. 2 ст. 21 цього ж Закону встановлено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Виходячи з вищенаведених норм. Позивач не має права на отримання даних самостійно, тому просить клопотання задовольнити з наведених підстав.

В судове засідання учасники справи не викликались, їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви у відповідності до ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання, суд приходить до переконання про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положення ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України у разі неможливості учасниками справи самостійно надати докази, суд за їх клопотанням може витребувати такі докази.

Частинами 2, 3 ст. 116 ЦПК передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України ухвала суду є однією із форм судового рішення.

Згідно із ст. 18 ЦПК України судові рішення обов`язкові для всіх і підлягають вико-нанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповіда-льності, встановленої законом.

Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 7 ст. 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отри-мання ухвали, а у відповідності до частини восьмої цієї статті за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, винні особи несуть відповідаль-ність, встановлену законом.

Суд вважає, що заявником достатньо доведено обставин, для підтвердження яких потрібні зазначені докази, а самостійне витребування цих доказів не вбачається можливим, тому суд витребує ці докази.

Крім того, суд роз`яснює ч. 5 ст. 116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 84, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Витребувати у Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Кузьміної Наталі Олександрівни (м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 123-а) копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Витребувати у Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг м. Запоріжжя по Комунарському району (м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, 32) інформації про склад сім`ї та інформацію про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Направити копію ухвали для виконання протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.С. Звєздова