Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2027/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 . Заповіту не залишав. Відкрилася спадщина за законом.

Позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Заведено спадкову справу №1 03/2022.

Мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Виноградів Закарпатської області.

Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до спадщини ОСОБА_4 .

За змістом довідок Вилоцької селищної ради Берегівського району від 02.04.2025, останнім місцем проживання ОСОБА_4 було АДРЕСА_1 . На день смерті разом із ним проживала дочка ОСОБА_1 .

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 ввійшло нерухоме майно:

Земельна ділянка площею 1,53 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на землю І-ЗК №041272, виданим на ім`я ОСОБА_5 . У Державному акті, оригінал якого я маю, вчинено застережене виправлення: ім`я власника « ОСОБА_6 » виправлено на « ОСОБА_5 ». Виправлення застережене.

ОСОБА_7 набув право власності в цілому на цю земельну ділянку шляхом спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5 , за наступних обставин.

ОСОБА_5 , мати ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Вилок Виноградівського району. За змістом довідок на спадкування від 02.04.2025, така проживала в АДРЕСА_2 , разом із своїм сином ОСОБА_2 .

Після смерті своєї матері ОСОБА_7 фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що в силу положень ЦК України 1963 року свідчить про прийняття ним спадщини.

Перевірено, що після смерті ОСОБА_5 спадкові справи не відкривалися, спадщина не оформлялася (Витяг зі спадкового реєстру). Тому батько позивачки, хоч і успадкував майно ОСОБА_5 , але не оформив спадщину. Таким майном є належна їй земельна ділянка за Державним актом НОМЕР_1 .

Тому позивачка у свою чергу не може оформити спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , бо він не оформив правовстановлюючий документ на успадковане ним нерухоме майно земельну ділянку.

Нотаріус надала письмове роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Очевидною є розбіжність у написанні прізвища батька та прізвища власниці земельної ділянки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Той факт, що ОСОБА_5 є рідною матір`ю ОСОБА_4 , підтверджується сукупністю офіційних документів, що є у розпорядженні позивачки, та які перейшли до неї від батька ОСОБА_4 . Цей факт ніким не оспорюється, орган самоврядування на місцевому рівні видав довідки, де вказано що разом із ОСОБА_10 на день її смерті проживав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син.

ОСОБА_5 народилася у с. Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області у 1925 році (зміст свідоцтва про смерть). Після встановлення радянської влади їй було видано радянський паспорт на ім`я ОСОБА_6 , що не відповідало її метриці про народження. Це було поширеним явищем, є загальновідомою обставиною та, що іншомовні імена на прізвища при транскрипції на кирилицю часто спотворювалися. Тому, всі офіційні документи містять ім`я ОСОБА_6 , в тому числі свідоцтво про народження ОСОБА_4 . Вже при оформленні паспорта громадянина України було використано ім`я, записане у метриці ОСОБА_5 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, (ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом, успадкував земельну ділянку, яка згідно положень закону належить з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном. У зв`язку з чим просить визнати право власності на спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 02.03.2022 р. (а.с. 8).

Заповіту не залишав. Відкрилася спадщина за законом.

Мати позивачки ОСОБА_3 померла раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 01.04.2016 року (а.с.12).

Факт родинних відносин між позивачкою та батьком ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_4 від 25.08.1967 року (а.с.6) та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 10.10.1987 року, згідно якого змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.7).

За змістом довідок Вилоцької селищної ради Берегівського району від 02.04.2025, останнім місцем проживання ОСОБА_4 було АДРЕСА_1 . На день смерті разом із ним проживала дочка ОСОБА_1 (а.с. 15).

Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до спадщини ОСОБА_4 .

Позивачка прийняла спадщину по смерті батька.

Однак не може оформити спадщину у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу.

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 ввійшло нерухоме майно:

Земельна ділянка площею 1,53 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на землю І-ЗК №041272, виданим на ім`я ОСОБА_5 . У Державному акті, оригінал якого я маю, вчинено застережене виправлення: ім`я власника « ОСОБА_6 » виправлено на « ОСОБА_5 ». Виправлення застережене (а.с.16-16 зв.).

ОСОБА_7 набув право власності в цілому на цю земельну ділянку шляхом спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , мати ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Вилок Виноградівського району. За змістом довідок на спадкування від 02.04.2025, така проживала в АДРЕСА_2 , разом із своїм сином ОСОБА_2 (а.с.14).

Після смерті своєї матері ОСОБА_7 фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що в силу положень ЦК України 1963 року свідчить про прийняття ним спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 спадкові справи не відкривалися, спадщина не оформлялася, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру (а.с.18).

Тому батько позивачки, хоч і успадкував майно ОСОБА_5 , але не оформив спадщину. Таким майном є належна їй земельна ділянка за Державним актом І-ЗК № 041272.

Тому позивачка не може оформити спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , бо він не оформив правовстановлюючий документ на успадковане ним нерухоме майно земельну ділянку.

Нотаріус надала письмове роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку (а.с.19).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги по смерті батька. Спадкоємець спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджено належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, інші спадкоємці відсутні, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1,53 га, розташовану на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на землю І-ЗК №041272, виданим на ім`я ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо