Справа № 703/2578/25
2/703/1152/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 травня 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовський В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння в натурі,-

встановив:

02 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Геріх Н.А., звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння в натурі, в якому просить суд виділити в натурі будинковолодіння, що складається з двох жилих будинків з господарськими будівлями та надвірними спорудами, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на приміщення позначені в технічному паспорті наступним чином: житловий будинок під літ. Ааа1, загальною площею 72 кв.м., житловою площею 47 кв.м., та господарськими будівлями та надвірними спорудами: АА2 - жилі прибудови, п/д- погріб, Гг- сарай-літня кухня, В - уборна, Д - сарай, К - колодязь, 1,3 - огорожа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд судді Волосовському В.В.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.ст. 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Суддею встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем не доплачено судовий збір в розмірі ставки встановленої Законом.

Так, позивачем до позовної заяви додано висновок про вартість спірного майна, а саме домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків (житловий будинок Ааа1, загальною площею 72,0 кв.м та житловий будинок А1а1а2, загальною площею 41,9 кв.м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі означеного висновку про вартість об`єкту оцінки позивачем визначено ціну позову в розмірі 154900 грн., що становить вартість 1/2 частини вказаного спірного майна.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, оцінювачем ОСОБА_3 визначено вартість спірного домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків (житловий будинок Ааа1, загальною площею 72,0 кв.м та житловий будинок А1а1а2, загальною площею 41,9 кв.м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 309800 грн.

Разом з цим, суд не погоджується з наданим висновком про оцінку зазначеного нерухомого майна, оскільки він є вочевидь необґрунтованим та вартість вказаного спірного нерухомого майна явно значно занижена та не співпадає з ринковою вартістю будинків з аналогічними характеристиками, що розташовані в м. Смілі (р-н Мала Яблунівка).

Суд зазначає, що визначення ціни позову є прерогативою та обов`язком саме позивача у справі. Суд же повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, та вирішити питання про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, визначеної попередньо позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судови й збір» також визначено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

На підставі наведеного, виходячи із статистичних даних середньої вартості вторинного житла по м. Сміла та Черкаській області станом на квітень - травень 2025 року, з урахуванням району та загальної площі, слід визначити вартість спірного домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків (житловий будинок Ааа1, загальною площею 72,0 кв.м та житловий будинок А1а1а2, загальною площею 41,9 кв.м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 700 000 грн.

Частиною 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок для сплати судового збору за подання фізичною/юридичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3028 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем слід сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, ціна позову має становити вартість 1/2 частини розміру вартості спірного майна, на яке позивач просить визнати право власності, що становить 350 000 грн., згідно наступного розрахунку: 700 000 / 2= 350 000 грн.

За таких обставин, позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 3500 грн. 00 коп.

Позивачем на підтвердження сплати судового збору за пред`явленим позовом додано платіжну квитанцію №1687-6146-5148-7864 від 25.04.2025 року про сплату судового збору в загальній сумі 1549 грн. 00 коп., а відтак позивачем сплачено судовий збір в неналежному розмірі.

Сума недоплаченого судового збору, складає 1951 грн. 00 коп.

Вказаний в ухвалі недолік може бути усунений шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату 1951 грн. 00 коп. судового збору за наступними платіжними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у Черк.обл./тгм.Сміла/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566;

банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

код банку отримувача (МФО) - 899998 ;

рахунок отримувача - UA0023753;

код класифікації доходів бюджету 22030101.

У разі доплати судового збору в належному розмірі позивачу слід додати до позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також, фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

На підставі вищевикладеного, приходжу до обґрунтованого висновку, що позовна заява подана без додержання вимог встановлених ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

За вказаних обставин позовна заява повинна бути залишена без руху, а позивачу необхідно надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Також, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.), яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищенаведене позивачу необхідно усунути виявлені недоліки позовної заяви, вказані у мотивувальній частині даної ухвали.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння в натурі - залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Волосовський