Справа №466/1579/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Павлюк О. В.,

за участі секретаря судового засідання Гнаткович В. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Столяренка В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

1. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Позивач звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з Відповідача 54205,26 грн суми різниці між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування, 53203,54 грн суми величини втрати товарної вартості автомобіля, 9000,00 грн суми витрат на послуги експерта, 2600,00 грн суми франшизи та судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що 06.07.2024 о 16:00 год. у с. Сокільники, по вул. Шептицького, 19А, відбулася дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Мерседес Бенз GL 550 д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з парковки ТЦ Solver Park, не дав дорогу автомобілю Пежо 408 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та скоїв із ним зіткнення.

Працівники поліції, які були викликані на місце ДТП, склали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 665752, де винуватець ДТП (Відповідач) визнав свою провину.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР.219139906 від 01.02.2024.

08.07.2024 Позивач звернувся до офіційного сервісного центру «Peugeot», який оцінив вартість ремонту у 215028,02 грн (з ПДВ), що підтверджується рахунком-фактурою № 11223 від 08.07.2024

Страхова компанія Відповідача виплатила Позивачу відшкодування у розмірі 140567,74 грн (після вирахування франшизи, розмір якої становить 2600,00 грн).

Позивач з метою встановлення реального розміру завданої майнової шкоди звернувся до ТОВ «Експертиза» для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. За результатами експертизи, відповідно до Висновку експерта № 116 від 29.10.2024, вартість відновлювального ремонту авто Позивача становить 194773,00 грн, величина втрати товарної вартості авто Позивача становить 53203,54.

Звертає увагу Суду, що коефіцієнт фактичного зносу складових автомобіля Позивача відповідно до висновку експерта становить 0,00 грн, що означає, що вартість відновлювального ремонту підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Таким чином, загальний розмір завданої Позивачу майнової шкоди становить 119008,8 грн.

Шевченківський районний суд м. Львова ухвалою від 21.02.2025 передав для розгляду по територіальній підсудності Галицькому районному суду м. Львова матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначена головуюча суддя Павлюк О. В.

Суддя ухвалою від 20.03.2025 відкрила провадження у справі та призначила справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження, встановивши сторонам строк для подання заяв по суті.

Відповідач через свого представника адвоката Столяренка В. О. скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо розміру завданих збитків, оскільки автомобіль Позивача після дати ДТП 06.07.2024 та перевірки його представником страхової компанії 09.07.2024 та експертом 20.08.2024 перебував в експлуатації та проїхав більше 2000,00 км. Також зазначає, що експерт у своєму висновку № 116 від 29.10.2024 не дослідив питання щодо дійсного визначення вартості втрати товарного вигляду. Про те, що вказана сума визначена невірно свідчить той факт, що при проведенні ремонтних робіт та їх вартості за основу бралися лише нові запчастини, а відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 № 142/5/2092, цей факт повністю виключає можливість втрати товарної вартості. Щодо позовної вимоги про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та вартістю ремонту, зазначає, що ліміт розміру відшкодування за шкоду, заподіяну майну у полісі № ЕР.219139906 визначений на рівні 160000,00 грн, а тому Позивач мав змогу вимагати більшу суму страхового відшкодування, однак таким правом не скористався. Окрім цього, зазначає, що Позивач не довів належними та допустимими доказами наявності у цій справі деліктного зобов`язання Відповідача.

Позивач скерував до суду свої письмові пояснення щодо відзиву, у яких зазначив, що він зібрав достатній обсяг належних і допустимих доказів вини Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, зокрема долучає до пояснень постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.07.2024, протокол про адміністративне правопорушення, складений безпосередньо після ДТП, схему дорожньо-транспортної пригоди, складену працівниками поліції, а також письмові пояснення учасників події, які підтверджують викладені ним обставини. Щодо зауважень Відповідача стосовно незалежної оцінки збитків, то зазначає, що незалежна експертиза була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, експерт, залучений до експертизи, повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, стан транспортного засобу не змінювався, що підтверджується відсутністю ремонтних робіт, до того ж результати незалежної експертизи загалом збігаються з оцінкою страхової компанії щодо переліку пошкоджень, а різниця полягає лише у вартості відновлювального ремонту, оскільки страхова компанія штучно занижувала вартість відшкодування. Щодо тверджень Відповідача стосовно того, що Позивач не скористався своїм правом вимагати більшу суму страхового відшкодування, то такі не відповідають дійсності, оскільки Позивач неодноразово оскаржував суму, запропоновану страховою компанією. Також звертає увагу Суду, що експертиза була проведена через майже 3 місяці у зв`язку зі затягуванням вирішення справи з боку страхової компанії та Відповідача.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив такі задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

2. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування, висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

За ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином, за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Позивач на підтвердження вини Відповідача у скоєнні ДТП, яка мала місце 06.07.2024, з-поміж іншого, надає суду Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.07.2024 у справі № 450/3292/24. Проте вказаною постановою суду до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнутий ОСОБА_3 , а не Відповідач (а. с. 134).

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц (провадження № 61-20728св19) зазначено, що «непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження вини Відповідача у скоєнні ДТП, яка мала місце 06.07.2024.

Як вбачається з протоколу серії ААД № 665752, 06.07.2024 о 16.00 год. в с. Сокільники, вул. Шептицького, 19А водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем Мерседес Бенз GL 550 д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, при виїзді з парковки ТЦ Solver Park вул. Шептицького, 19А на а/д Львів Пустомити Меденичі не дав дорогу автомобілю Пежо 408 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по а/д Львів Пустомити Меденичі та скоїв із ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 б, 10.2 ПДР України (а. с. 113).

У схемі місця ДТП від 06.07.2024, яку Позивач надає на підтвердження вини Відповідача у заподіянні йому матеріальної шкоди, учасниками ДТП зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 114).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 06.07.2024, останній керував автомобілем Мерседес Бенз GL 550 д.н.з. НОМЕР_1 у с. Сокільники по вул. Шептицького, 19А, та при виїзді з парковки не помітив автомобіль Пежо 408 д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення (а. с. 116).

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , останній 06.07.2024 о 16:00 год керував автомобілем Пежо 408 д.н.з. НОМЕР_2 у с. Сокільники та здійснював поворот ліворуч на вул. Шептицьких, 19А, та у момент маневру на його головній дорозі в автомобіль Позивача в`їхав автомобіль Мерседес Бенз GL 550 д.н.з. НОМЕР_1 . Після чого Позивач викликав наряд поліції, але у повідомленні помилково вказав сина винуватця ДТП, хоча за кермом перебував батько ОСОБА_3 (а. с. 117).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладене, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про обґрунтованість заявлених Позивачем вимог до Відповідача.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, приходжу до висновку про те, що докази, які б достовірно підтверджували вину Відповідача у порушенні Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, відсутні, а отже така вина не доведена, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судовий збір покладається на Позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 08.05.2025.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 .

Суддя Ольга ПАВЛЮК