Провадження №2/447/588/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.07.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи у порядку регресу.

Процесуальні дії у справі.

05.12.2024 на адресу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи у порядку регресу, у якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь у порядку регресу суми франшизи у розмірі 3 200,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 793,30 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 18.02.2024 у м. Івано-Франківськ мала місце ДТП за участі транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.04.2024у справі №344/3242/24, відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 27.04.2024 У результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір страхування наземного транспорту №-21-01 від 06.11.2023, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням забезпеченого транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до укладеного договору, ПАТ СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Потерпілий ОСОБА_3 власник автомобіля марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. 01.03.2024 працівниками ПАТ «СК «ВУСО» було проведено огляд транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , щодо пошкоджень, завданих унаслідок ДТП 18.02.2024 та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу заяву на виплату, фототаблицю пошкоджень. Відповідно до рахунку-фактури №с42402075 від 05.03.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 34 826,00 грн. Факт ДТП 18.02.2024 визнаний ПАТ СК «ВУСО» страховим випадком на підставі страхового акту №2348525-1 від 13.03.2024 та здійснено виплату страхового відшкодування на суму 34 826,00 грн. на користь потерпілого. Вказана сума перерахована на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_4 ), де відбувався відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 », яким на момент ДТП керувала відповідач ОСОБА_2 , забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №ЕР219273892 в АТ «СГ «ТАС». АТ «СГ «ТАС» визнало ДТП 18.02.2024 страховим випадком згідно з вищевказаним полісом №ЕР219273892 та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПАТ «СК «ВУСО» розрахованим з вирахуванням розміру франшизи у сумі 3 200,00 грн. 29.07.2024 ПАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та ФОП « ОСОБА_1 » (новий кредитор) уклали договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування, наведеними у переліку, що міститься в додатку №1 до договору. Позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №-21-01 від 06.11.2023. Таким чином, сума франшизи підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача на користь позивача.

06.12.2024 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована у АДРЕСА_1 .

06.12.2024 суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу передано на розгляд за підсудністю до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

24.01.2025 справа №344/21733/24 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу надійшла на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

31.01.2025 суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю, а саме цивільну справу №344/21733/24 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.

25.02.2025 на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2025 про передачу вищевказаної цивільної справи на розгляд за підсудністю разом із матеріалами цивільної справи №344/21733/24.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідач отримала копію ухвали суду від 10.03.2025, копію позовної заяви та доданих до неї документів, надіслану на адресу її місця реєстрації проживання, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду та міститься у матеріалах справи (а.с. 69).

Правом на подання відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористалася.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань чи заяв до суду не подавала.

12.06.2025 позивач засобами системи «Електронний Суд» подав заяву щодо проведення розгляду справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Відповідно до копії постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.04.2024 у справі №344/3242/24 про притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 27.04.2024 (а.с. 15-16).

Вказаною постановою суду встановлено наступне.

18.02.2024 о 15:50 год. по вул. Симоненка, 45 у м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, під час об`їзду перешкоди не дотрималась безпечного інтервалу та вчинила наїзд на припарковані транспортні засоби марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.3 «б», 13.3 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так як обставини події встановлені і викладені вищенаведеним судовим рішенням, таке є обов`язковим та враховується судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова.

Відтак, суд прийшов висновку, що факт вчинення ДТП та наявності вини водія ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , власником автомобіля марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, 2013 року випуску, є ОСОБА_3 (а.с. 22).

Відповідно до копії договору добровільного страхування наземного транспорту №-21-01 від 06.11.2023, з додатковою угодою №2 до договору, ПАТ «СК «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску. Договір діє з 19.11.2023 по 18.11.2024 (а.с. 5-9).

Копією Акту (Протоколу) огляду транспортного засобу Заявою на виплату від 01.03.2024 складеного оцінювачем (спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО») стверджується, що було здійснено огляд транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, червоного кольору, власником якого є ОСОБА_3 , складено опис виявлених пошкоджень та тип ремонтної операції до якого також долучено фотокопії огляду (а.с. 24, 26).

З копії рахунку №СЧ2402075 від 05.03.2024 вбачається, що сума ремонт них робіт транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 36 214,90 грн. (а.с. 25).

Витягом із сайту МТСБУ полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту стверджується, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був забезпечений діючим полісом серії ЕР №219273892 ПАТ «СГ «ТАС», де франшиза становить 3 200,00 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 320 000,00 грн., ліміт за шкоду майну 160 000,00 грн. (а.с. 27).

13.03.2024 ПАТ «СК «ВУСО» складено страховий акт №2348525-1 за договором страхування наземного транспорту №-21-01 від 06.11.2023, відповідно до якого до виплати страхового відшкодування підлягає 34 826,00 грн., одержувачем є ФОП ОСОБА_4 , який здійснював ремонт транспортного засобу марки «SKODA YETI», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 35).

Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 13.03.2024 №15804, вищевказана сума перерахована на рахунок ФОП ОСОБА_4 (а.с. 36).

15.03.2024 представник ПАТ «СК «ВУСО» звернулася до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою на виплату страхового відшкодування на суму 34 826 грн. (а.с. 31).

Відповідно до копії страхового акту №09780/46/924 від 22.04.2024, ПАТ «СГ «ТАС» відмовлено у страховій виплаті ПАТ «СК «ВУСО» у виплаті страхового відкодування (а.с. 32).

Відповідно до копії договору №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024, ПАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та суб`єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (новий кредитор) уклали договір, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с. 37-38).

Відповідно до копії додатку №1 до договору №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024, ПАС «СК «ВУСО» відступило на користь ФОП ОСОБА_1 права грошової вимоги під номером 93 до ОСОБА_2 за номером договору страхування -21-01 (а.с. 39-40).

Згідно з копією акту (вимоги) вих. №2007361-1 про відшкодування збитків у порядку регресу від 30.07.2024, ФОП ОСОБА_1 вимагав у ОСОБА_2 перерахувати сум франшизи у розмірі 3 200,00 грн. у найкоротший термін, але не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання листа. Крім цього, ОСОБА_2 повідомлено про відступлення права вимоги (а.с. 43, 44).

На підтвердження надсилання вимоги відповідачу, позивачем долучено копію квитанції АТ «Укрпошта» та копію конверту (а.с. 45).

На підтвердження своїх доводів позивач також долучив відповідь НП України щодо ДТП від 18.02.2024 у м. Івано-Франківськ по вул. Симоненка, 45, наданої на адвокатський запит (а.с. 10-13), копії матеріалів справи №344/3242/24, наданої на адвокатський запит (а.с. 14-21), копію посвідчення воді ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 , копію паспорту громадянина України ОСОБА_3 (а.с. 23),

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Тобто, франшиза це ті збитки, передбачені договором, однак, які страховик не відшкодовує у разі виникнення страхового випадку.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 вказаного Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Судом встановлено, що розмір франшизи за полісом серії ЕР №219273892 ПАТ «сГ «ТАС», яким забезпечено транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала відповідач ОСОБА_2 під час вчинення нею ДТП, складає 3 200,00 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, права вимоги за договором споживчого кредиту №103799140, укладеним 11.03.2024 відповідачем із первісним кредитором ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

На підставі договору №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024 з додатком №1 до договору №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024, позивач ФОП ОСОБА_1 набув права вимоги за договором страхування -21-01, страхувальником за яким є ОСОБА_3 , боржником ОСОБА_2 , франшиза 3 200,00 грн.

Відповідачем доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 3 200,00 гривень під час розгляду справи не надано.

Отже, оцінивши кожен доказ з точки зору належності та допустимості, а сукупність доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що відповідач добровільно суму франшизи на користь позивача не сплатила, своїм правом на подання відзиву не скористалася, викладені в позові обставини не спростувала, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми франшизи в розмірі 3 200,00 грн. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу та сплаченої суми судового збору, суд прийшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно ордеру на надання правової допомоги серії АІ №1723507 адвокат Трикоз Д.Є. є представником ФОП ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №88 від 01.02.2024 (а.с. 51).

На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано ордер (а.с. 51), копію договору №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024 (а.с. 46-47), копію додаткової угоди №1 від 18.10.2024 акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024 (а.с. 48), копію квитанції до прибуткового касового ордера від 18.10.2021 про сплату 12 793,30 грн. (а.с. 49), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6070/10 (а.с. 50).

Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач не подав заперечень щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, з урахуванням того, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі 12 793,30 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення повністю, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1 211,20 гривень на користь позивача.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у порядку регресу суми франшизи у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 793 (дванадцять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 30 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 15.07.2025.

Суддя Головатий А.П.