Справа №:755/6115/25
Провадження №: 4-с/755/66/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Цикалюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Прощенко Денис Володимирович заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Сенс Банк» (стягувач), Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайвесі Діфенс Компані» (боржник) на бездіяльність органу примусового виконання,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Прощенко Денис Володимирович заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Сенс Банк» (стягувач), Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайвесі Діфенс Компані» (боржник) на бездіяльність органу примусового виконання. Скарга мотивована тим, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 постановою від 13.12.2016р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (виконавче провадження № НОМЕР_2) був накладений арешт на кошти ОСОБА_1 (боржника), які розміщені на його рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк». Про зазначене виконавче провадження боржнику не було відомо. В реєстрі виконавчих проваджень будь-якої інформації про вищезазначене виконавче провадження не має. У жовтні 2024 року боржнику надійшло повідомлення у застосунку Приват24 про блокування моєї банківської картки. До жовтня 2024 року він вільно користувався грошовими коштами на цьому рахунку. В подальшому після його звернення до ПАТ КБ «Приватбанк» йому була надана копія постанови від 13.12.2016р. ВП № НОМЕР_2 з відповідним супровідним листом, за яким у жовтні 2024 року був накладений арешт на грошові кошти на його банківському рахунку у цьому банку. Після отримання від банку копії постанови від 13.12.2016 року він звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (виконавче провадження № НОМЕР_2) з заявою про надання копій виконавчого провадження для ознайомлення, видачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу, надання відомостей про дату завершення цього виконавчого провадження та зняття арешту накладеного на мої кошти, які розміщені на моїм рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк». Листом Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 07.04.2025р. № 16867/03.1-12, який був ним отриманий 07.04.2025р., йому було повідомлено, що: - виконавче провадження № НОМЕР_2 було відкрито на підставі виконавчого листа № 755/30226/14-ц від 26.01.2015р., який був виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту; матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2 знищені за закінченням строку зберігання у зв`язку з цим немає можливості надати їх для ознайомлення та видати копії постанові про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу; - надати ідентифікатор доступу до виконавчого провадження № НОМЕР_2 немає можливості, оскільки спецпідрозділ АСВП не містить цієї інформації; - виконавче провадження № НОМЕР_2 було завершене 15.12.2016р. про що винесена постанова про повернення виконавчого документу» на підставі ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; - станом на 07.04.2025р. повторно виконавчий лист № 755/30226/14-ц від 26.01.2015р. не подавався на виконання; - підстави для зняття вищенаведеного арешту відсутні; - рекомендовано звернутись до суду. Бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у не знятті арешту з моїм грошових коштів незаконною. Після завершення 15.12.2016 року виконавчого провадження № НОМЕР_2 виконавчий лист № 755/30226/14-ц від 26.01.2015 року, який був виданий Дніпровським районним судом м. Києва, міг бути пред`явлений стягувачем в строк до 15.12.2019 року, але пред`явлений не був, що свідчить про те, що строки для його пред`явлення сплили ще в 2019 році. Таким чином, жодної обґрунтованості продовження існування арешту на мої кошти в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 в 2025 році немає.

В судове засідання скаржник та його адвокат не з`явились, від скаржника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

В судове засідання представник особи, дії якої оскаржують ся, не з`явився, про час та місце належним чином був повідомлений.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника стягувача надійшли виконавче провадження № НОМЕР_2 відкрито на підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2015 № 755/30226/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору. Рішенням загальних зборів учасників АТ «Укрсоцбанк» та загальних зборів учасників АТ «Альфа-Банк» від 10.09.2019 затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Рішенням позачергових зборів загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Виконавчий лист від 26.01.2015 № 755/30226/14-ц виданий згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2014 у справі № 755/30226/14-ц на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02.09.2014 по справі № 397/14 про стягнення солідарно з ТОВ «Прайвісі Діфенс Компані» та ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7370482,29 грн. 06.08.2020 був укладений договір факторингу між АТ «Альфа-Банк», як Клієнтом, та ТОВ «Інвестмент Юнион», як Фактором, згідно якого відбулось відступлення Фактору права вимоги Клієнта за кредитним договором від 07.07.2008 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Прайвісі Діфенс Компані», а також відбувся перехід прав Клієнта до Фактора за договорами, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, за договором поруки від 07.07.2008 № 06-09/1544 (поручитель ОСОБА_1 ). При поданні скарги на бездіяльність органу ДВС щодо не зняття арешту з грошових коштів ОСОБА_1 доказів виконання своїх зобов`язань за вказаним договором поруки надано не було. Також скаржником не надано доказів припинення забезпеченого порукою зобов`язання.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованих осіб.

Суд, вивчивши скаргу, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Нормою п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 ст. 59 вказаної статті Закону перелічено підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону України «Про виконавче провадження».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, пункт 65).

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 3 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Так, судом під час розгляду скарги було встановлено, що постановою від 13.12.2016р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (виконавче провадження № НОМЕР_2) був накладений арешт на кошти ОСОБА_1 (боржника), які розміщені на його рахунках у ПАТ КБ «Привватбанк»

Представник скаржника звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про зняття арешту з майна скаржника.

Відповіддю від 07.04.2025 року відділ примусового виконання повідомив представника скаржника про те, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 було відкрито з виконання виконавчого листа № 755/30226/14-ц від 26.01.2015 року, який був виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості по кредиту. Матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2 знищені за закінченням строку зберігання у зв`язку з цим немає можливості надати їх для ознайомлення. Виконавче провадження № НОМЕР_2 було завершене 15.12.2016 року про що винесена постанова про повернення виконавчого документу на підставі ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 07.04.2025 року повторно виконавчий лист № 755/30226/14-ц від 26.01.2015р. не подавався на виконання.

Доказів виконання зобов`язання за кредитним договором скаржником суду не надано.

Проте, після завершення 15.12.2016 року виконавчого провадження № НОМЕР_2 виконавчий лист № 755/30226/14-ц від 26.01.2015 року, який був виданий Дніпровським районним судом м. Києва, міг бути пред`явлений стягувачем в строк до 15.12.2019 року, але пред`явлений не був, що свідчить про те, що строки для його пред`явлення сплили ще в 2019 році. Таким чином, жодної обґрунтованості продовження існування арешту в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 в 2025 році немає.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Прощенко Денис Володимирович заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Сенс Банк» (стягувач), Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайвесі Діфенс Компані» (боржник) на бездіяльність органу примусового виконання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Прощенко Денис Володимирович заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Сенс Банк» (стягувач), Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайвесі Діфенс Компані» (боржник) на бездіяльність органу примусового виконання задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту, накладеного на грошові кошти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 постановою від 13.12.2016р. на грошові кошти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), які розміщені на його рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.05.2025 року.

Суддя Н.О.Яровенко