Справа № 510/520/24
Провадження № 2/510/470/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача, ОСОБА_2 , відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали відзив на позов, вважали позовні вимоги не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не мають доказового підтвердження, тому просять у задоволенні позовних відмовити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не явилась, в позові просила розглянути справу без її участі.

Ухвалою суду від 22.05.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.06.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18.07.2025р. задоволено клопотання про витребування доказів.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась донька ОСОБА_4 . 07.07.2010р. сторони шлюб розірвали та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

20.09.2017 р. рішенням Ренійського районного суду було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 до її повноліття. Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18.02.2019р. був зменшений розмір аліментів.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що їх спільна донька ОСОБА_5 є повнолітньою, однак вона продовжує навчання у закладі старшої загальноосвітньої школи СЕРА Францеск де Боржа Молл (м. Інка, Пальма де Майорка, Испанія) та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримати дохід. Позивач, зазначила, що не в змозі самостійно утримувати їх спільну доньку, що й зумовило необхідність звернення до суду. Позивач, стверджує, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на час її навчання у розмірі 1/6 частини його доходів.

Заслухавши відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про стягнення аліментів на період навчання слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ст. 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Пред`являючи позов до суду, позивач вказала, що донька продовжує навчатися у старшій загальноосвітній школі СЕРА Францеск де Боржа Молл (м. Інка, Пальма де Майорка, Іспанія). В якості підстави для стягнення аліментів з відповідача, позивач зазначила, можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини усіх його доходів, оскільки є працездатним, працює у ДПСУ та одержує заробітну плату.

Доводи позивача, не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду справи.

Аліменти на повнолітню дитину, стягуються лише в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з вищенаведеного, суду повинні бути надані докази того, що донька продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а батько має змогу надавати її. До матеріалів позову позивачем була надана довідка старшої загальноосвітньої школи СЕРА Францеск де Боржа Молл (м. Інка, Пальма де Майорка, Испанія) від 02.10.2023р., яка не містить даних про кінцевий термін закінчення навчання в учбовому закладі або кінцевий термін випуску особи ОСОБА_4 із номером NIE Y9591863A. Зазначена довідка не містить даних денна чи заочна форма навчання, оплатна чи безоплатна, яку професію здобуде дитина. Не додані докази і того, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги від батька (не надані докази того, на якій основі донька навчається у школі (оплатна, безоплатна)), чи несе вона якісь інші витрати у зв`язку із навчанням у ВУЗі (до матеріалів позову додані докази того, що ОСОБА_4 зверталась за наданням їй медичної допомоги та сплачувала за медичні послуги), щодо відповідача то його матеріальний стан також нічим не підтверджений .

Треба зазначити, що ухвалою суду 18.07.2025 р. задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Однак, ухвала суду позивачем не була виконана, тобто жодних доказів необхідних для розгляду справи позивач не надала.

Крім того, в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що відповідач звільнений з лав Збройних Сил України у зв`язку з хворобою та ніколи не працював у ДПСУ, не перебуває в офіційному шлюбі, але має на утриманні двох неповнолітніх синів ОСОБА_6 2015 року народження та ОСОБА_7 2018 року народження.

Позивач надала до позову копію рахунку за стоматологічне лікування доньки, довідку про звернення до хірурга ортопеда, при цьому ніяких вимог щодо стягнення додаткових витрат не заявляла. Але, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тобто, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність доказів продовження навчання дитини, стан здоров`я відповідача, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приймає рішення щодо відмову у задоволенні позову позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 182, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков