Провадження № 22-ц/812/828/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 945/658/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Носіковим І.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тетиторіального управління БЕБ в Одеській області про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - адвоката Крутія Юрія Петровича, на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області, постановлену 02 квітня 2025 року під головуванням судді Павленка І.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

01 квітня 2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Тетиторіального управління БЕБ в Одеській області про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановами старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковником податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року, 07 травня 2010 року, 11 травня 2010 року і 21 жовтня 2010 року в рамках кримінальної справи №6 накладено арешт: на квартири АДРЕСА_1 , що належать на праві спільності власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки за кожним; на частки квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ; на будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :08:006:0020, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Як вказали позивачі, 15 лютого 2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/19492/15-к кримінальне провадження, під час якого було накладено арешт на зазначене майно, стосовно ОСОБА_2 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України, закрито в зв?язку з закінченням строків давності, а сам він звільнений від кримінальної відповідальності. Питання щодо зняття арешту на майно не було вирішено.

Як вказали позивачі, накладення арешту на майно до теперішнього часу позбавляє їх права розпоряджатись майном на свій розсуд,

Посилаючись на викладене, позивачі просили зняти арешти накладені:

- постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року на квартиру АДРЕСА_5 ;

- постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 11 травня 2010 року на квартиру АДРЕСА_6 ;

- постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 07 травня 2010 року на частки квартири АДРЕСА_2 ;

- постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 21 жовтня 2010 року на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :08:006:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ;

- постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року на будинок АДРЕСА_3 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягають судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Крутій Ю.П., посилаючись на порушення норм процесуального права, просили скасувати ухвалу суду та направити справу на новий судовий розгляд.

Апелянти вважали, що суд безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі, не врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19, згідно яким спір щодо звільнення майна з-під арешту, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочато за КПК України 1960 року та завершено (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку передбаченому КПК України 2012 року, слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Також звертали увагу, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2024 року у справі №521/19492/15-к залишено без розгляду клопотання ОСОБА_2 , який діяв також і як представник Обєхової А.В., про скасування арешту з зазначеного майна, із посиланням на те, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 вказане питання не може бути розглянуте в порядку кримінального судочинства та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягають судовому розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник спір, щодо арешту на майно накладеного у порядку, передбаченому КПК України, і на нього поширюється юрисдикція кримінального суду.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на нижчевикладене.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства (пункт 21.1. постанови)

У пункті 42 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду також виснувала, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи у кримінальному провадженні №6 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України накладалися арешти на майно позивачів.

Так, постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковником податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року в рамках кримінальної справи № 6 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковником податкової міліції Малейчика І.Т. від 11 травня 2010 року в рамках кримінальної справи № 6 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_6 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частки за кожним.

Постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковником податкової міліції Малейчика І.Т. від 07 травня 2010 року в рамках кримінальної справи № б накладено арешт на частки квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 .

Постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 21 жовтня 2010 року накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер :08:006:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

Постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року накладено арешт на будинок АДРЕСА_3 .

Отже з огляду на те, що предметом спору у даній справі є зняття арештів, накладених за правилами КПК України 1960 року та судом на стадії прийняття позовної заяви не встановлено, що кримінальне провадження дотепер триває, то спір про зняття такого арешту підлягає розгляду в порядку цивільної юрисдикції.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

За такого оскаржувана ухвала суду відповідно до пункту 4 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника адвоката Крутія Юрія Петровича - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 06 травня 2025 року