Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/225/25

Провадження № 2/439/233/25

30 квітня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 79 418 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 99 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 26 травня 2021 року між ОСОБА_1 як позичальником та ТзОВ «Мілоан» як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 3937087. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики кредитодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідачка, яка зобов`язалась повернути кредитні кошти, не надала своєчасно кредитодавецю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 8 834 (вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 09 копійок, з яких 1355 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6319 гривень 24 копійки заборгованість за нарахованими процентами та 1160 гривень заборгованість за комісією.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором кредиту за номером: № 3937087 від 26.05.2021 року за договором факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, 30 серпня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір за номером: № 100458468. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики кредитодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальниці можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідачка, яка зобов`язалась повернути кредитні кошти, не надала своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 70 584(сімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 75 копійок, з яких 11047 гривень заборгованість за тілом кредиту, 57 887 гривень 75 копійок заборгованість за нарахованими процентами та 1650 гривень заборгованість за комісією.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором кредиту за номером: № 100458468 від 30.08.2021 року за договором факторингу №17-01/2022-54 від 17 січня 2022 року, перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за заборгованості за вказаними кредитними договорами у сумі 79 418 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 99 копійок.

Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Стислий виклад позиції відповідача.

Строк кредитування за Кредитним договором №3937087 закінчився 10 червня 2021 року. Позивачем не надано ні доказів пролонгації договору, ні обов`язкових, відповідно до п.4.1, 4.2, 7.2 Кредитного договору №3937087, оновлених графіків платежів.

Тому, після 10 червня 2021 року, ТзОВ «Мілоан» втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом в порядку, передбаченому ст.1048 ЦК України.

Станом на 10.06.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором №3937087 складала 5264,00 грн., що складалася з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1264,00 грн.

Водночас, в період з 11 червня 2021 року по 02 листопада 2021 року включно, розрахунок заборгованості, наданий ТзОВ «Мілоан», містить 19 списань (платежів) на загальну суму 16806,00 грн. Таким чином, за кредитним договором №3937087 у відповідача наявна переплата у розмірі 11542,00 грн.

Строк кредитування за кредитним договором №100458468 закінчився 29 вересня 2021 року. Матеріали справи не містять зворотного ні доказів пролонгацій, ні обов`язкових, відповідно до п.4.1, 4.2, 7.2 Кредитного договору №100458468, оновлених графіків платежів, тощо.

Таким чином, після 29 вересня 2021 року ТзОВ «Мілоан» втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом в порядку, передбаченому ст.1048 ЦК України.

Станом на 29 вересня 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором №100458468 складала 17670,00 грн., що складалася з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2670,00 грн.

Водночас, розрахунок заборгованості, наданий ТзОВ «Мілоан», в період з 30 вересня 2021 року по 02 листопада 2021 року включно, містить 7 списань (платежів) на загальну суму 12739,00 грн.

Таким чином, за Кредитним договором №100458468 у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4931,00 грн. Представник відповідача, зазначає що на момент переходу прав вимоги від ТзОВ «Мілоан» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у відповідача не існувало зобов`язань перед ТзОВ «Мілоан», оскільки вже станом на 02 листопада 2021 року, існувала переплата в розмірі 6611,00 грн суму, яку відповідач переплатив за договором №3937087, строк кредитування за яким закінчився 10 червня 2021 року.

Таким чином, у відповідача відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, а позивач може звернутися з позовом до ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з позовом щодо передачі йому неіснуючої вимоги.

З огляду на все вище зазначене просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

11 лютого 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

03 березня 2025 року від представника відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 , просив задовольнити позов в повному обсязі, оскільки обставини зазначені в відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

Представник відповідачки адвокат Яресько Тарас Віталійович, в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на обставини викладені у відзиві до позовної заяви. Крім того просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу, які понесла відповідачка

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 26 травня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан» як кредитодавцем було укладено кредитний договір № 3937087. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис, що підтверджується наданою суду на дослідження копією відповідного кредитного договору, разом із долученими до нього додатками.

Крім того, 30 серпня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір № 100458468. Кредитний договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Відповідно до договору позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний цифровий підпис, що підтверджується відповідним договором та додатками до нього.

26.01.2022 року за договором факторингу №26-01/2022-83, право вимоги за кредитним договором № 3937087 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, що підтверджується відповідними договорами, актом приймання передачі та реєстру позичальників.

17.01.2022 року право вимоги за договором кредиту № 100458468 за договором факторингу №17-01/2022-54 перейшло до ТзОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, що підтверджується відповідними договорами, актом приймання передачі та реєстру позичальників.

Крім, того надані розрахунки заборгованості за кредитним договором № 3937087 від 26 травня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 10 березня 2023 року становить 8 834 (вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 09 копійок, з яких 1355 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6319 гривень 24 копійки заборгованість за нарахованими процентами та 1160 гривень заборгованість за комісією.

Також, надані розрахунки заборгованості за кредитним договором за номером: № 100458468 від 30 серпня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 10 березня 2023 року становить 70 584(сімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 75 копійок, з яких 11047 гривень заборгованість за тілом кредиту, 57 887 гривень 75 копійок заборгованість за нарахованими процентами та 1650 гривень заборгованість за комісією.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3937087 від 26 травня 2021 року, проведеним представником відповідача, відповідачкою ОСОБА_1 здійснено переплату в сумі 11542 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним № 100458468 від 30 серпня 2021 року, проведеним представником відповідача, заборгованість відповідачки складає 4 931(чотири тисячі дев`ятсот тридцять одна) гривня.

Мотиви суду.

Щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Щодо кредитного договору № 3937087 від 26 травня 2021 року.

Доказами у справі підтверджується, що 26 травня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір № 3937087.

Згідно із п.1.2 кредитного договору, сума кредиту складає - 4 000 гривень.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору сума кредиту 4000 гривень, відповідно до п.1.3 кредитного договору строк кредитування 15 днів, з фіксованою процентною ставкою, яка визначена п. 1.5.2 договору - 3 % за день користування, що складає 1800 гривень.

Умови пролонгації кредитного передбачені п.2.3, де зазначено, що позичальник для продовження строку кредитування повинен вчинити дії передбачені розділом 6 кредитного договору.

Розділом 6 договору, безпосередньо передбачено загальні правила укладання кредитного договору зокрема повідомлення позичальника, отримання його згоди, затвердження графіків платежів тощо.

Позивачем не надано жодного доказу, що кредитодавець виконав умови щодо пролонгації кредитного договору, а посилання позивача, що підтвердженням пролонгації є користування позичальником кредитними коштами, також не підтверджений. Оскільки відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, надані позивачем, позичальник лише сплачував заборгованість по кредитному договору, а це не свідчить про пролонгацію кредитного договору в розумінні умов зазначених у кредитному договорі.

Крім того, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зазначено: «Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів». Тобто, користування кредитом не може відбуватися після закінчення строку кредитування, а відповідно нараховувати проценти в порядку ст.1048 ЦК України неможливо.

Тому суд приходить до висновку, що строк кредитного договору обмежений п.1.3 кредитного договору тобто - 15 днів до 10 червня 2021 року, а сума яку необхідно було сплатити позичальником для повного погашення заборгованості складає 5 264 гривні. Вказана заборгованість була погашена позичальником 22 липня 2021 року. А кошти, в період з 11.06.2021 року по 02.11.2021 року включно, які були внесені позичальником, в сумі 16806,00 грн, не лише погасили заборгованість за кредитним договором, але й утворили переплату за даним договором в сумі 11 542 гривні.

Тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором не підлягають до задоволення.

Щодо кредитного договору № 100458468 від 30 серпня 2021 року.

30 серпня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Мілоан», як кредитодавцем було укладено кредитний договір № 100458468.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сума кредиту - 15 000 гривень, відповідно до п.1.3 кредитного договору строк кредитування 30 днів, з фіксованою процентною ставкою, яка визначена п.1.5.2 договору - 1,25% за день користування, що складає 5625 гривень.

Свої зобов`язання за договором позики кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору.

Аналізуючи даний кредитний договір, суд звернув увагу на те, що позивачем, всупереч його тверджень, не надано жодного доказу, що кредитодавець виконав умови щодо пролонгації кредитного договору, а його посилання, що підтвердженням пролонгації є користування позичальником кредитними коштами, не підтверджений. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, надані позивачем, позичальник лише сплачував заборгованість по кредитному договору, а це не свідчить про пролонгацію кредитного договору в розумінні умов зазначених у кредитному договорі.

Тому суд дотримуючись позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16, приходить до висновку, що строк кредитного договору обмежений умовами кредитного договору, і відповідно до 1.3 кредитного договору складає 30 днів, тобто строк даного договору до 29 вересня 2021 року, а сума, яку необхідно було сплатити позичальником для повного погашення заборгованості складає 17 670 гривень, як те передбачено його умовами.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100458468 від 30 серпня 2021 року свідчить, що заборгованість позичальником частково погашалась, в період з 30.09.2021 року по 02.11.2021 року включно, містить 7 списань (платежів) з рахунку позичальника на загальну суму 12739,00 грн. Надалі позичальником кошти не вносились, внаслідок чого виникла заборгованість, яка враховуючи суми списань з рахунку позичальника становить 4 931 гривня.

Оскільки заборгованість, яка склалась за кредитним договором № 100458468 від 30 серпня 2021 року станом на 02.11.2021 року становить 4 931 гривня, як встановлено судом, а переплата особи станом на 02.11.2021 року за кредитним договором № 3937087 від 26 травня 2021 року становить 11 542 гривні, суд приходить до висновку, що кредитодавцем неправомірно списувались кошти в погашення кредитного договору № 3937087, а не кредитного договору № 100458468.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100458468 від 30 серпня 2021 року, також слід відмовити, оскільки у позичальника перед кредитодавцем за двома кредитними докговарами в сукупності існує переплата, а не заборгованість.

Щодо переходу права вимоги від кредитодавця до ТзОВ «Вердикт Капітал», а пізніще до ТзОВ «Колект центр», суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, підставами заміни кредитора у зобов`язанні, є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), однак станом на дату заключення вказаних договорів, між кредитодавцем та позичальником не існувало зобов`язань з огляду на їх погашення, а тому у позичальника (відповідача) відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу, з огляду на відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості, суд враховуючи позицію пропорційності, приходить до висновку, що у задоволені даних вимог позивача теж потрібно відмовити.

03 березня 2025 року представником відповідача заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Доказами у справі встановлено, що 23 травня 2023 року між адвокатом Яресько Тарасом Віталійовичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №23056. Предметом договору визначено, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги з надання професійної правничої допомоги. Розмір гонорару адвоката за надання клієнту професійної правничої допомоги визначається сторонами у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання сторонами, що підтверджується наданою суду копією такого договору (а.с. 43-44).

Винагорода адвоката за надання послуг згідно цього договору визначена сторонами згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із урахуванням складності справи, економічної вигоди для Клієнта та його господарської діяльності, а саме: шляхом встановлення фіксованої суми гонорару за надання послуг представництва інтересів клієнта в суді у розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується актом про приймання - передачі юридичної допомоги від 03 березня 2025 року до договору пронадання правничої (правової) допомоги за номером: 23065 від 23 травня 2023 року (а.с. 45).

Адвокатом Яресько Тарасом Віталійовичем надано належним чином та у повному обсязі відповідачу по справі - Данилович Зоряні Василівні професійну правничу допомогу в цивільній справі запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із доказів у справі, зокрема договору про надання правничої (правової) допомоги за № 23056 від 23 травня 2023 року вбачається, що сторони узгодили між собою регулювання ціни договору з надання послуг у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги адвокатом Яресько Т.В. та витрати, які були понесені відповідачем ОСОБА_1 за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

За таких обставин, врахувавши, що у задоволені позовних вимог ТзОВ «Коллект центр» відмовлено, суд вважає, що доцільно відшкодувати відповідачу: витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок позивача - ТзОВ «Коллект центр» у розмірі 10 000 ( десять тисяч) гривень 00 копійок.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ТзОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Стягнути з ТзОВ «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.05.2025.

Позивач: ТзОВ «Коллект Центр»», знаходиться за адресою: м. Київі, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук