Справа № 953/4263/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Вітюка Р.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Рух справи

Представниця ОСОБА_1 адвокатка Горшкова Г.І. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль Mercedes-Benz ML 300 CDI, 2010 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частки у спільній сумісній власності на автомобіль Mercedes-Benz ML 300 CDI, 2010 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , VIN- номер: НОМЕР_2 - 350 262,00 гривень;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - грошові кошти у сумі 200 000,00 гривень, які перебували на банківських рахунках, відкритих в АТ КБ "Приватбанк" на ім?я ОСОБА_2 , зокрема на рахунках НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частки у спільній сумісній власності на грошові кошти у сумі 100 000,00 гривень.

Заява про забезпечення позову

Разом з позовною заявою представниця позивачки подала заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz ML 300 CDI, 2010 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 .

Заява мотивована таким:

-винесенню судом рішення у справі передуватиме значний проміжок часу, протягом якого відповідач без будь-яких обмежень та без згоди й відома позивача може розпоряджатися автомобілем на власний розсуд, в тому числі у будь-який момент передати третім особам або іншим чином відчужити, що в свою чергу ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову;

-окрім позовних вимог щодо автомобіля, позивачка заявляє позовні вимоги щодо грошових коштів, які є спільною сумісною власністю сторін та, у разі задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача, оскільки знаходяться на банківських рахунках, які відкриті на його ім`я. Тому, накладення арешту на автомобіль виступає заходом забезпечення позову не тільки в частині вимог щодо самого автомобіля, а й в частині позовних вимог щодо грошових коштів, оскільки у разі відсутності грошових коштів на банківських рахунках відповідача, позивач може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на автомобіль.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.05.2025 заяву передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Враховуючи викладене розгляд заяви про забезпечення позову проводиться без виклику сторін.

Мотиви суду

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи викладене розгляд заяви про забезпечення позову проводиться без виклику сторін.

Перевіривши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У постанові Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 сформовано висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Пунктам 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 сформовано такі висновки:

- співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії;

- заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу;

- розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам;

- вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів;

- необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За змістом частини першої, другої статті 150 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 760/5582/20).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 47 постави від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 сформувала висновок, ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

З позовної заяви вбачається, що позивачка заявила вимогу про відшкодування частині (1/2) вартості автомобіля, тобто просить відшкодувати їй частину вартості автомобіля. Жодних вимог щодо самого автомобіля (визнання права власності за нею) не заявляє. Тобто метою позивачки є отримання компенсації вартості частини автомобіля, а не сам автомобіль, а тому підстави для накладення арешту на нього відсутні.

Крім того, заява про забезпечення позову не містить жодних посилань на те, що відповідач вчиняє будь-які дії щодо відчуження такого майна шляхом його продажу (оголошення на відповідних торгівельних майданчиках), міни, дарування (укладення відповідних правочинів) тощо.

Отже, позивачка не навела обставин, які б вказували на наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Жодного доказу на підтвердження відповідних обставин позивачка не надала. Самі лише припущення позивачки, без надання належних доказів в порядку, передбаченому статтею 81 ЦПК України, не можуть вважатись належним обґрунтуванням необхідності вжиття обраного заходу забезпечення позову. З цих же підстав відхиляються доводи заявниці стосовно того, що у разі відсутності коштів у відповідача позивачка зможе реалізувати свої вимоги за допомогою реалізації автомобіля.

Щодо співмірності обраного позивачкою способу забезпечення позову суд також вважає, що обраний заявницею захід не є таким з огляду на наступне.

Піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору (пункт 13 постанови Верховного Суду від 15.09.2019 у справі № 915/870/18).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 сформулювала висновок, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми позову доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Водночас позивачка, заявляючи вимогу про накладення арешту на автомобіль, вартість якого (згідно з її ж даних 700 524 грн) перевищує загальну суму заявлених нею вимог (350 262 + 100 000), що не може вважатись співмірним заходом забезпечення позову.

При цьому заявницею не наведено необхідності вжиття обраного нею способу забезпечення позову і не доведено, що такий захід є співмірним та пропорційним втручанням у право володіння майном.

За таких обставин, суд, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати позивачка, заявленим позовним вимогам, а також оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивачка звернулася до суду, дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, обрані позивачкою, є неспівмірними із вимогами позовної заяви та позивачкою заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Аналогічного висновку за подібних обставин справи (заяви) дійшов Верховний Суд у постанові від 12.02.2024 у справі №199/1359/23.

Отже, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 149 153, 259 261, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Роман ВІТЮК