справа № 756/292/24
провадження № 2/208/863/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Дарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №756/292/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 року адвокат Бондаренко І.Ю., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала до Оболонського районного суду міста Києва позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

В обґрунтування позову зазначила, що 27 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 .

Проте, протягом останніх пів року сімейні стосунки позивача та відповідача погіршились, вони зовсім втратили взаєморозуміння із-за різниці характерів, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Наразі триває шлюборозлучний процес.

Ще до початку укладення шлюбу, відповідач зі своєю 17-річною донькою переїхали жити у трьох кімнатну квартиру позивачки, яка їй належить на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 09.12.2016 р.

Спільна малолітня донька ОСОБА_3 після свого народження фактично почала проживати у вищевказаній квартирі, хоча зареєстрована за одним місцем реєстрації з позивачкою у однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка також належиь позивачці на праві власності, згідно договору купівлі - продажу від 80.04.2016 р.

Своєї квартири відповідач у м. Києві не має. З моменту, коли подружжя зрозуміло, що подальше їх спільне життя не є можливим, відповідач разом зі своєю 17-річною донькою з`їхав з квартири позивачки. Спільна донька ОСОБА_4 залишилась проживати з позивачкою. Де зараз фактично проживає відповідач позивачці не відомо.

Однак, з того часу як відповідач з`їхав з квартири, з його сторони час від часу звучать погрози та залякування такого змісту, що він буде брати ОСОБА_4 коли захоче та на скільки захоче, в тому числі й з ночівлею. Саме цей факт залякує позивачку, так як донька є дворічною дитиною, яка не зможе навіть повідомити свою матір про місце свого знаходження. Тому позивачка боїться та переживає розвитку описаних вище подій.

Другорядною причиною звернення до суду є забезпечення нормального життя для доньки, зокрема, безперешкодного виїзду за кордон з метою відпочинку чи оздоровлення або зміни адреси реєстрації дитини, коли виникає така необхідність, тощо.

В той же час, позивачка не перешкоджає та не має намір перешкоджати відповідачу у спілкуванні з донькою, але бажає, щоб дане спілкування відбувалось під її наглядом.

Позивачка повністю віддає дитині свою любов та турботу, опікується інтересами та потребами малолітньої доньки, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком, грає з нею, пильно слідкує за її здоров`ям.

ОСОБА_4 повністю знаходиться на утриманні у позивачки. Відповідач в питанні матеріальної допомоги на утримання спільної доньки займає пасивну позицію.

Окрім малолітньої дитини ОСОБА_4 , позивачка має старшу доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від першого шлюбу, яка також фактично проживає разом з позивачкою та зареєстрована з нею за однією адресою.

Позивачка належно виконує свої батьківські обов`язки. Її діти завжди проживали з нею. Характеристики з освітніх закладів на дітей свідчать про достатнє піклування про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей.

ОСОБА_4 почала відвідувати садок. До садочку возить позивачка, а забирає бабуся дівчинки. В них вже склався певний розпорядок життя. Дівчинка дуже прив`язана до мами, так як остання ніколи на довгий час її не залишає.

Для малолітньої доньки створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спільний куточок, де вона відпочиває, ОСОБА_4 забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку.

Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2024 року цивільну справу №756/292/24 передано за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2024 року цивільну справу №756/292/24 передано за підсудністю до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2024 року цивільну справу №756/292/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 25.10.2024 року, якою визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

27.01.2025 року адвокат Бондаренко І.Ю. через систему «Електронний суд» подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

30.01.2025 року від представника Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації - Бурлаки А. отримано заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності їх представника та долучено Висновок про визначення місця дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 11.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

22.04.2025 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, додаткових заяв та клопотань не має, просить розглядати справу за його відсутності, без застосування фіксації судового засідання технічним засобами, просить винести рішення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації - Бурлака А., просить дану цивільну справу розглядати за відсутності їх представника та прийняти законне рішення в інтересах дитини.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що 27.03.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 332.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №285, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру Київської територіальної громади №2023/009688812 від 25.11.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру Київської територіальної громади №2023/009688775 від 25.11.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору дарування квартири, посвідченого 09.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюк Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 1705, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 .

08.04.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюк Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 435.

Відповідно до довідки №6 від 18.12.2023 року Дошкільного навчального закладу №260, встановлено, що ОСОБА_3 дійсно відвідує ДНЗ №260 (ясла-садок) в період з 07.09.2023 року по сьогоднішній день.

Відповідно до характеристики на дитину, ОСОБА_3 спокійна, врівноважена, доброзичлива, контактна з однолітками та дорослими. Дівчинка фізично розвинена. Розвиток психічних процесів відповідає віковим нормам.

Відповідно до довідки КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району м. Києва №16-69 від 18.12.2023 року, мати ОСОБА_1 з народження дитини регулярно та своєчасно при потребі звертається до лікарів Центру, належним чином піклується про стан здоров`я своєї дитини.

Згідно до Наказу (розпорядження) №8-КП від 22.03.2023 року про прийняття на роботу, ОСОБА_8 прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера у ТОВ «АЙПІТІ ПРОДАКШН».

Відповідно до довідки від 12.12.2023 року №АП000000004, дохід з 01.04.2023 по 30.11.2023 склав 266526,58 грн.

Відповідно до довідки КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» №061/29/03-644 від 19.12.2023 року, ОСОБА_1 не знаходиться під наглядом у лікаря-психіатра в «Правобережній психіатричній амбулаторії №3».

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 374, батьками якої вказано ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки №402 від 13.12.2023 року Навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня - гімназія «Потенціал», ОСОБА_5 є учнем 7-А класу навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня - гімназія «Потенціал» Оболонького району м. Києва.

Відповідно до витягу з реєстру Київської територіальної громади №2023/010488996 від 21.12.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно до висновку Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 28.01.2025 року №104-753, рекомендовано суду визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 11 Закону України Про охорону дитинства наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, питання втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі М.С. проти України від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №357/17852/15-ц від 29 травня 2019 року.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 27.03.2021 року, наразі триває шлюборозлучний процес.

Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від народження малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зазначала про те, що зі сторони відповідача звучать погрози з приводу того, що він буде брати дитину коли захоче і на скільки захоче.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги.

Малолітній дитині ОСОБА_3 , на теперішній час повних 3 роки.

При вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них має проживати дитина, суд виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, та перш за все, керуючись пріоритетом прав дитини, та маючи на меті ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини.

Встановлено, що дитина ОСОБА_3 , після припинення стосунків батьків постійно проживає разом із матірю, яка належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про її розвиток, здоров`я.

Суд звертає увагу, що цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю, з якою дитина і так фактично проживає і на момент подачі позову батьки дійшли спільної згоди щодо доцільності проживання доньки з матір`ю. Тобто спору стосовно цього, який підлягав би судовому захисту, між батьками не було і немає, що ними не заперечується. Батько дитини не вимагав та не вимагає зміни місця проживання дочки, у справі відсутні докази того, що мати дитини забороняє батьку бачитися з дитиною.

З наведеного слідує, що права позивача не порушені, тобто відповідачем не доведено, що на час звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживає з позивачкою, порушені її права.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2024 року в справі № 299/8679/23 (провадження № 61-14033св24).

Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, інтереси дитини, враховуючи, що дитина після розірвання стосунків сторін проживає разом із матірю, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матірю, що не є розлученням дитини з батьком, який не позбавлений права спілкування з дитиною, а також брати участь у її вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матірю дитини щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням.

Визначення місця проживання дитини із матірю, не впливатиме на взаємовідносини дитини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Виходячи з наведеного, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 : 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок - у відшкодування витрати з оплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса: місто Київ, вулиця Левка Лук`яненка, будинок №2-Д.

Суддя В.Г. Гречана