Справа № 161/5412/25
Провадження № 2/161/2574/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 липня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області, поданої в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, до ОСОБА_1 , про стягнення із замовника будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

24.03.2025 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області із вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що у період із грудня 2014 року по грудень 2019 року ОСОБА_1 , згідно згідно докумету, що дає право на виконання будівельних робіт, зокрема декларації про початок будівельних робіт від 11.12.2014 року № ВЛ 42, було здійснено будівництво об`єкта: «Нове будівництво магазину продовольчих і промислових товарів з готелем на АДРЕСА_1 » (далі об`єкт будівництва). У подальшому, Державною інспекцією архітектури та містобудування України 10.01.2022 року зареєстровано декларацію про готовність вказаного об`єкту до експлуатації № ІУ05 від 10.01.2022 року, що підтверджується відповідним витягом з веб-сайту «e-construction.gov.ua». Вказує, що на час подання відповідачем декларації про початок будівельних робіт та початку ним будівництва ч.2 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Натомість на момент прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва відповідача ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» було виключено на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 року № 132-ІХ. Вказує, що оскільки будівництво об`єкта розпочалося у 2014 році, тобто до набрання чинності Закону № 132-ІХ, відповідач був зобов`язаний у період з початку будівельних робіт і до 01.01.2020 року звернутися до позивача із завою про укладення договору про пайову участь, чого він не зробив. Як наслідок, відповідні грошові кошти (пайовий внесок), що складають загальну суму в розмірі 61600 грн. до бюджету не сплачувалися. Зазначає, що прокуратурою було поінформовано Підгайцівську сільську раду Луцького району Волинської області про існування порушень інтересів держави, однак орган місцевого самоврядування не вжив жодних заходів до усунення порушень та не звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача грошових коштів (пайової участі) до місцевого бюджету. Крім того, у період з 11.01.2022 року, наступний день за днем реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, по 17.03.2025 року день, який передує зверненню прокурора до суду із позовом, безпідставно було збережено 61600 грн., що є підставою для нарахування штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі наведеного, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області для зарахування в дохід місцевого бюджету безпідставно збережені грошові кошти на загальну суму 99 492,77 грн., з яких: грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту в сумі 61600 грн., інфляційні втрати в розмірі 32014,61 грн. та три відсотки річних в розмірі 5878,16 грн., а також судові витрати по справі.

Прокурор Луцької окружної прокуратури Волинської області до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.81).

Представник позивача Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області до початку судового засідання подав до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 79).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Зі згоди представника Луцької окружної прокуратури Волинської області суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період із 12.12.2014 року по 25.12.2019 року ОСОБА_1 , згідно декларації про початок будівельних робіт від 11.12.2014 року № ВЛ 42, було здійснено будівництво об`єкта: «Нове будівництво магазину продовольчих і промислових товарів з готелем на АДРЕСА_1 » (далі об`єкт будівництва) (а.с. 19-29).

10.01.2022 року Державною інспекцією архітектури та містобудування України зареєстровано декларацію про готовність вказаного об`єкту до експлуатації № ІУ05 від 10.01.2022 року, що підтверджується відповідним витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державно електронної системи у сфері будівництва, що підтверджує введення даного об`єкту будівництва в експлуатацію (а.с. 30-32).

Пайова участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту відповідачем ОСОБА_1 , як замовником, який мав намір щодо забудови земельної ділянки у с. Струмівка Луцького району Волинської обл. до місцевого бюджету на дату пред`явлення даного позову не сплачувалася.

Вищевказані обставини стороною відповідача не оспорюються.

Так, на момент прийняття в експлуатацію об`єкта відповідача ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» було виключено на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі Закон № 132-ІХ).

Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 року у справі № 910/9548/21 дійшов висновку, що законодавець під час внесення змін до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення ст. 40 вказаного Закону на підставі Закону №132-IX) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме: якщо станом на 01.01.2020 року такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та, оскільки з 01.01.2020 року встановлений ст. 40 ЗУ №132-IX обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавець визначив нормативне регулювання таких правовідносин, зокрема, абз. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX.

Отже, для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 року не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 року не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених пп. 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

При цьому, обов`язок сплатити пайової участь, у разі його невиконання замовником будівництва у 2020 році, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть у наступних після 2020 року роках (подібні правові висновки Верховним Судом викладено у постанові від 16.10.2023 року у справі № 140/5484/21 щодо об`єкта будівництва, розташованого на території міста Луцька).

Водночас, у вказаній постанові Верховний Суд також зауважив, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 року зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі ст. 1212 ЦК України.

Така позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.07.2022 року у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 року у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 року у справі № 916/2709/22.

У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Із листа-відповіді Підгайцівської сільської ради № 128/3-2/2-25 від 22.01.2025 року вбачається, що замовник об`єкта будівництва ОСОБА_1 не звертався до Підгайцівської сільської ради з приводу укладення договору про пайову участь та відповідно не сплачував коштів пайової участі (а.с.16).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ні з початку будівництва (2014 рік) ні до його завершення (2022 рік) відповідачем не було сплачено відповідні кошти пайової участі, незважаючи на наявність такого обов`язку як згідно ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (до 01.01.2020 року) так і згідно із Законом № 132-ІХ (після 01.01.2020 року).

Відповідно до абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX встановлено, що розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом) для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 10.01.2022 року № ІУ 05, загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить 1540000 грн. (а.с. зворот 30).

Враховуючи наведене та зважаючи на норми абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, розмір пайової участі, який на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню із відповідача до бюджету Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області складає 61600 грн. (Розрахунок: 1540000 грн. х 4 % / 100 % = 61600 грн.).

Таким чином, судом встановлено, що у період з 11.01.2022 року (наступний день після прийняття об`єкта в експлуатацію) по 17.03.2025 року (день який передував зверненню прокурора до суду із позовом) ОСОБА_1 безпідставно було збережено 61600 грн. коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із розрахунку, який міститься в позовній заяві, за період з 11.01.2022 року по 17.03.2025 року відповідачу на суму безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 61600 грн. нараховано 32014,61 грн. інфляційних втрат та 5878,16 грн. трьох відсотків річних, а всього штрафні санкції складають загальну суму 37892,77 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання зобов`язання та, з врахуванням відсутності заперечень та контррозрахунку з боку відповідача, суд дійшов висновку, що такі розрахунки є обґрунтованими, арифметично вірними та такими, що не суперечить нормам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області до ОСОБА_1 про стягнення із замовника будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету та штрафних санкцій є в повній мірі обґрунтованими.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У п. п. 79-81 Постанови від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на виявлене порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Бездіяльністю компетентного органу щодо захисту прав та інтересів держави чи територіальної громади є невжиття ним заходів для такого захисту протягом розумного строку після того, як йому стало або повинно було стати відомо про можливе порушення зазначених прав або інтересів.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (аналогічні норми містяться у ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні).

Місцеві бюджети є складовою бюджетної системи України (ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України).

Крім того, положення законодавства у сфері бюджетних правовідносин (п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України) відносять кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів.

Бюджетом розвитку, згідно норм ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази;

Таким чином, оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування.

Варто зауважити, що прокуратура, відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», поінформувала Підгайцівську сільську раду Луцького району Волинської області про існування спірних порушень інтересів держави (листи від 14.01.2025 року № 53-378вих-25 та від 25.02.2025 року № 53-1825вих-25) (а.с. 12-15,17).

Однак, позивачем не вжито заходів до усунення порушень указаних інтересів держави, зокрема, не пред`явлено до суду позову про стягнення із відповідача грошових коштів (пайової участі) до місцевого бюджету.

Унаслідок нездійснення позивачем належних заходів інтереси держави залишаються незахищеними. У зв`язку із викладеним, у прокурора виникло не тільки право, а й обов`язок відреагувати на їх порушення шляхом пред`явлення до суду цього позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області, поданого в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області до ОСОБА_1 про стягнення із замовника будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету, стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь Волинської обласної прокуратури підлягає стягненню 2422 грн. 40 коп. судового збору, який був сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області, поданий в інтересах держави в особі Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, до ОСОБА_1 , про стягнення із замовника будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області для зарахування в дохід місцевого бюджету Підгайцівської територіальної громади грошові кошти на загальну суму 99492 (дев`яносто дев`ять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн.. 77 коп., з яких: 61600 грн. - безпідставно збережені грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту; 32014,61 грн. інфляційні втрати, 5878,16 грн. три відсотки річних за користування безпідставно збереженими коштами пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Луцька окружна прокуратура Волинської області, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 13, .

Позивач: Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області, адреса місцезнаходження: Волинська обл., Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Шкільна, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 14 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська