Справа № 191/4947/24
Провадження № 2/191/1772/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 квітня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря Яришевої Н.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши в порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хобта Юрій Михайлович до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
21.10.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хобта Юрій Михайлович до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування (поліс) №210979514 від 09.09.2022 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 .
23 жовтня 2022 року о 15 годині 20 хвилин по вул. Лісній, в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, мала місце дорожньо-транспортна за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ««Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 .
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , а водій ОСОБА_3 отримав травми.
З метою виконання вимог ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «СК «ВУСО» було здійснено
аналіз наданих документів. Факт ДТП 23.10.2022 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком. ПрАТ СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 5 728,41 грн.
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 21 березня 2023 року.
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 5 728,41 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 23.10.2022 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 5 728,41 грн.
15 квітня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Поліс) № №210979514 від 09.09.2022 року. Отже до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми збитків в порядку регресу в розмірі 5 728,41 грн. 15.05.2024 року з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування вказаної суми збитків, проте відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості у добровільному порядку вчинено не було, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.
В судове засідання позивач не з`явився, його представник направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки, у відповідність до ст. 19 ИПК України, справа є малозначною.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2022 року о 15 годині 20 хвилин по вул. Лісній, в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, мала місце дорожньо- транспортна за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ««Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті вищевказаної дорожньо- транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , а водій ОСОБА_4 отримав травми.
Відповідно до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до вироку Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської області 28.11.2023, ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286-1 КК України.
За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210979514 від 09.09.2022 року, укладеним між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 , застраховано транспортний засіб ««Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії договору з 00:00 год. 10.09.2022 по 09.09.2023.
Відповідно до страхового акту № 2271409-1, сума страхового відшкодування по наслідкам дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.10.2022 року, склала 5728,41 грн.
15 квітня 2024 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив), а Новий кредитор отримав право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, що визначені у Додатку № 1 до договору, зокрема за договором страхування №210979514, боржник ОСОБА_2 , сума боргу 5728,41 грн., про що свідчать дані додатку № 1 до Договору № 15/04/2024про відступлення прав вимоги від 15 квітня 2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до 4.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: - а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»),
У відповідності до ст. 5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Відповідно до ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.
Як вказує п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до ст. 23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зокрема є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.
Відповідно до ст. 24 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ч. 1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Враховуючи, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка мала місце 22 жовтня 2022 року визнано ОСОБА_2 , тому сума сплачених збитків у розмірі 5728,41 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині задоволенню в повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис
робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.
Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є вивчення матеріалів справи, проведення правового аналізу, визначення правової позиції, складання позовної заяви, підготовка доказів, подача запитів та клопотань до суду.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення збитків в порядку регресу в загальному розмірі 5728 грн. 41 коп., які підлягатимуть задоволенню.
Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 4000 грн., оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача ТОВ ««Войтюк О.В.», яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 993, ч. 1 ст. 1166; ч. 1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України, суд,
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хобта Юрій Михайлович до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5728 (П`ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 41 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя А. В. Твердохліб