П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2025 року місто Київ

справа № 759/6358/24

провадження№ 22-ц/824/1994/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Моторно (транспортне) бюро України

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Моторного (транспортного) бюро України, подану адвокатом Патрик Ганною Григорівною,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Ключника А.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) бюро України, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з МТСБУ на користь позивача невиплачену частину регламентної виплати у розмірі 26 604, 56 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 18 832, 36 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 8 жовтня 2023 року приблизно о 16:10 год. у м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти автосалону «Lexus» відбулася ДТП за участю ТЗ «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , яка належать на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок чого, вказані ТЗ отримали механічні пошкодження з вини відповідача та позивачу завдано матеріальної шкоди.

В подальшому, за результатами розгляду заяви потерпілої особи, МТСБУ виплатило позивачу виплату у розмірі 133 395, 44 грн.

З метою визначення дійсної вартості пошкодження автомобіля, позивач замовив огляд пошкодженого ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі чого було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 714/11-23 від 6 листопада 2023 року, відповідно до якого, вартість пошкодженого автомобіля склала 178 832,36 грн. Ліміт відповідальності МТСБУ складає 160 000 грн, а тому МТСБУ повинен сплатити на користь позивача недоплачену частину регламентної виплати у розмірі 26 604, 56 грн.

Що стосується вимог до ОСОБА_2 , то позивач зазначив, що відповідно до згаданого звіту вартість відновлювального ремонту ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 склала 164 204,94 грн, величина втрати товарної вартості склала 14 627,42 грн, а тому відповідач повинен сплатити на користь позивача різницю між розміром заподіяної шкоди і лімітом відповідальності МТСБУ, що становить 18 832,36 грн. Крім цього, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки належний йому автомобіль ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 був його основним засобом пересування, а його пошкодження, внаслідок ДТП, завдало йому душевних страждань та вплинуло негативно на його моральний стан. Поряд з цим позивач зазначив, що йому завдано тілесні ушкодження, які обмежують його у здійснені професійної діяльності. Таким чином, моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача, оцінюється у розмірі 20 000 грн. та повинна бути ОСОБА_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБ, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 невиплачену частину регламентної виплати у розмірі 26 604, 56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18 832,36 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., що загалом становить 23 832,36 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 судовий збір по справі у розмірі 1 211, 20 та витрати пов`язані із правовою допомогою у розмірі 6 500 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із проведенням оцінки транспортного засобу у розмірі 3 000 грн., витрати пов`язані із правовою допомогою у розмірі 6 500 грн. та судовий збір по справі у розмірі 743,35 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача МТСБУ- адвокат Патрик Г.Г. подала 27 липня 2024 року апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з МТСБУ коштів і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, не повно з`ясував обставини справи, що мають значення, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що стягуючи з МТСБУ спірну суму, суд першої інстанції визнав належним доказом звіт № 714/11-23, складений ФОП ОСОБА_4 , на замовлення позивача, посилаючись на те, що такий відповідає вимогам закону та нормативно - правовим актам, проте такі посилання не доводять того, що звіт від 29 жовтня 2023 року № 54563, складений СОД ТОВ «БВН ЕВ груп», який наданий відповідачем МТСБУ та на підставі якого здійснено регламентну виплату, є таким, що не відповідає нормам законодавства та зазначених у рішенні нормативно - правовим актам.

Крім того звертає увагу, що представник позивача посилався на постанову Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 520/8867/15, в якій зазначено, що саме для визначення розміру страхового відшкодування належним доказом є звіт, складений відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та дорожніх транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерстваюстиції України,Фонду державногомайна України24 листопада 2003 року№ 142/5/2092.

Апелянт посилається на відсутність оцінки судом першої інстанції невідповідності звіту від 29 жовтня 2023 року № 54563, складеного на замовлення МТСБУ вимогам ст. 29 та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначає, що стягуючи з МТСБУ недоплачену суму відшкодування, суд не зазначив, чи включено у 160 000 грн. (ліміт відповідальності) суму ПДВ. Звіт від 29 жовтня 2023 року № 54563 складений без урахування ПДВ, що склало суму 133 395, 44 грн. (відшкодована сума). В той же час, у звіті № 714/11-23 наданий позивачем, в ремонтній калькуляції, визначено вартість відновлювального ремонту позивача у розмірі 164 204, 94 грн. та зазначено, що при такому розрахунку ціни визначені з нарахуванням ПДВ (20%). Саме з цієї суми здійснювалось вирахування стягнутої доплати судом першої інстанції. Судом першої інстанції проігноровані вказані обставини, на які звертав увагу відповідач.

Також зазначає, що позивачем не надано будь - яких доказів того, що автомобіль позивача відновлено на СТО, яке є платником ПДВ, у зв`язку з чим у МТСБУ не виникло обов`язку перед позивачем на сплату регламентних виплат з урахуванням ПДВ, як того вимагає положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сторона позивача правом на подання відзиву не скористалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 травня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягаєзадоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_2 8 жовтня 2023 року приблизно о 16.10 год., в м. Києві, по вул. Кільцева дорога, навпроти автосалону «Lexus» керуючи ТЗ «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_2 в той же час і у тому ж місці, керуючи «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність, відповідача не була застрахована, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування.

МТСБУ виплатило потерпілій особі ОСОБА_1 шкоду заподіяну в результаті ДТП у розмірі 133 395,44 грн., що також підтверджується випискою із банку АТ «КБ «ПриватБанк».

На замовлення позивача, 6 листопада 2023 року складено звіт №714/11-23 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , складеного ФОП ОСОБА_4 (сертифікат №38/21від 22 січня 2021 року діючий до 22 січня 2024 року), згідно якого вартість відновлюваного ремонту становить 164 204,94 грн, величина втрати товарної вартості становить 14 624,42 грн та вартість матеріального збитку складає 178 832,36 грн.

За проведення оцінки матеріального збитку авто «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , позивачем було сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_4 суму в розмірі 3000грн.

Також у матеріалах справи міститься Звіт №54563 від 29 жовтня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТХ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , складеного на замовлення МТСБУ, згідно якого, вартість матеріального збитку станом на 8 жовтня 2023 року дорівнює без врахування ПДВ 133 395,44 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з МТСБУ спірної доплати, суд першої інстанції виходив із розрахунків згідно звіту щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу від 6 листопада 2023 року № 714/11-23, який був складений на замовлення позивача, за такою формулою: сума матеріального збитку у розмірі 160 000 грн. (належний розмір регламентної виплати, що становить ліміт відповідальності МТСБУ) - 133 395,44 грн (розмір страхового відшкодування) = 26 604,56 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції вважав, що заявлена у позові сума стягнення витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, а тому виходячи з критерію розумності та справедливості солідарно стягнув з відповідачів витрати пов`язані із правовою допомогою у розмірі 6 500 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що в цій справі оскаржується тільки та частина позовних вимог, що стосується зобов`язань відповідача МТСБУ, а тому законність рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

За приписами частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, частиною першої якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначена норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком (МТСБУ). Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с. 11, 12).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність, відповідача ОСОБА_2 не була застрахована, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування (а.с. 13).

В такому випадку, згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до частини першої та шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон 2658-III), методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно з пунктом дев`ять частини другої статті 7 Закону 2658-III проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 12 Закону 2658-III, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

У постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 520/8867/15, зазначено, що для визначення розміру страхового відшкодування належним доказом є звіт, складений відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та дорожніх транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерстваюстиції України,Фонду державногомайна України24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

У зв`язку з цим, апелянтом на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 29 жовтня 2023 року № 54563, який зроблений на замовлення МТСБУ, здійснено виплату потерпілій особі в розмірі 133 345, 44 грн. (сума матеріального збитку згідно цього звіту) (а.с. 63). Також у звіті зазначено, що розрахунок здійснювався без урахування ПДВ. Виплата проведена безпосередньо на банківський рахунок ОСОБА_1 , та ним не заперечується.

Разом з тим, на замовлення позивача до позовної заяви також додано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 6 листопада 2023 року, згідно якого, вартість матеріального збитку складає 178 832, 36 грн., вартість відновлювального ремонту складає 164 204, 94 грн, величина втрати товарної вартості - 14 627, 42 грн. У звіті міститься вказівка, що розрахунок здійснений з урахуванням ПДВ (а.с. 21).

Отже, в матеріалах справи наявні два звіти про визначення вартості матеріального збитку, зроблені на замовлення сторін та з різними висновками щодо суми відшкодування - з урахуванням ПДВ та без такого.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з МТСБУ невиплаченої частини регламентної виплати у розмірі 26 604, 56 грн. суд першої інстанції взяв за основу звіт, зроблений на замовлення позивача від 6 листопада 2023 року № 714/11-23, в якому розрахунок здійснювався виходячи із сум з урахуванням ПДВ.

При цьому слід зазначити, що звіт від 29 жовтня 2023 року № 54563, зроблений на замовлення МТСБУ, позивачем не оспорювався, його недійсність в судовому порядку не визнавалась, про що зазначається і в апеляційній скарзі.

Також установлено, що ліміт відповідальності МТСБУ складає 160 000 грн.

Стаття 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентує процедуру здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати.

Відповідно до підпункту 36.1. цієї статті, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підпунктом 36.2. визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Ставка ПДВ встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).Тобто вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

До таких висновків прийшов Верховний Суд у постановах: № 206/5271/14-ц від 11 грудня 2019 року; № 295/6973/16-ц від 20 листопада 2019 року; № 212/2534/16-ц від 13 листопада 2019 року; № 161/2017/16-ц від 2 жовтня 2019 року; № 200/6084/14-ц від 21 серпня 2019 року; № 296/10171/14-ц від 3 липня 2019 року.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, документальних доказів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту в особи, яка є платником ПДВ, позивачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано. Відповідно, у зв`язку з невиконанням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про стягнення з МТСБУ доплати до регламентної виплати у сумі 26 604, 56 грн. помилковим, та погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності законних підстав для такого стягнення.

Разом з тим, слід звернути увагу на наступне. Сума ПДВ 20% з ліміту страхової відповідальності 160 000 грн. складає 32 000 грн. (160 000 грн. -20% = 32 000 грн.). Тобто, сума страхової виплати в межах цього ліміту без урахування ПДВ складає 128 000 грн. На підставі звітувід 29 жовтня 2023 року № 54563 та платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 15), МТСБУ здійснило регламентну виплату на банківський рахунок ОСОБА_1 у розмірі 133 345, 44 грн., тобто на 5 345, 44 грн. більше, ніж того вимагає положення статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до відповідача підлягає скасуванню, відповідно, у позивача відсутні підстави для стягнення з апелянта витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) бюро України, подану адвокатом Патрик Ганною Григорівною, задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року в частині стягнення з Моторного (транспортного) бюро України на користь ОСОБА_1 невиплачену частину регламентної виплати у розмірі 26604,56 грн., судового збору по справі у розмірі 1 211, 20 грн. та витрат, пов`язаних із правовою допомогою у розмірі 6 500 грн., скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 3 ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус