УХВАЛА

29 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 650/3420/24

провадження № 61-4793ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області,

про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Великоолександрівський районний суд Херсонської області рішенням

від 17 січня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його

в апеляційному порядку.

Херсонський апеляційний суд ухвалою від 10 березня 2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 січня

2025 року у вказаній справі.

25 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся

до апеляційного суду із клопотанням про прийняття до розгляду змін

до апеляційної скарги.

Херсонський апеляційний суд ухвалою від 25 березня 2025 року залишив без розгляду клопотання ОСОБА_1 про зміну апеляційної скарги на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 січня

2025 року у зазначеній справі.

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив

до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у вказаній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства

є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду клопотання про зміну апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня

1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки ухвала Херсонського апеляційного суду від 25 березня 2025 року

не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказане судове рішення.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду

від 25 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров