Справа № 464/1146/25
пр.№ 2/464/1038/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мички Б.Р.,

за участю секретаря судового засідання Севери Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс" про відшкодування шкоди,

встановив:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Петрина С.М. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс" про відшкодування збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивує тим, що 02.09.2023 року у м.Львові по вул.Сихівська (міст) трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Renault Sandero", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Сихівського районного суду м.Львова від 27.09.2023 року винуватцем ДТП було визнано водія ОСОБА_2 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК "Інтер-Поліс" згідно полісу ЕР/216401300, відтак ОСОБА_1 , з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до ПрАТ СК "Інтер-Поліс" із повідомленням про ДТП, а згодом із заявою про виплату страхового відшкодування, 01.12.2023 року відповідач виплатив позивачу 160000 грн. страхового відшкодування. 16.04.2024 відповідач виплатив позивачу 1951, 48 грн. страхового відшкодування за договором DCV/216401300 від 22.08.2023 року. Оскільки такий розмір страхового відшкодування абсолютно не міг покрити витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, на замовлення ОСОБА_1 було проведено незалежну судову автотоварознавчу експертизу та відповідно до висновку експерта №22455 від 11.12.2023 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 становить 221098, 63 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь позивача 59157, 15 невиплаченого страхового відшкодування (221098, 63 грн. - 160000 грн. - 1951, 48 грн.), 5500 грн. витрат на проведення експертизи, 18000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1211, 20 грн. судового збору.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивують тим, що після отримання повідомлення про настання ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ СК "Інтер-Поліс" було направлено аварійного комісара в порядку ст.34 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та представником ПрАТ СК "Інтер-Поліс" було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у зв`язку зі зверненням позивача до страховика, за згодою позивача. Відтак, страховою компанією було проведено власне розслідування та визначено розмір шкоди та відповідно до проведеного огляду транспортного засобу, проведеного на замовлення аварійним комісаром ПрАТ СК "Інтер-Поліс" було складено звіт відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 , складає 663957, 77 грн., вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу складає 200841, 85 грн. Вказали, що відповідачем у повному обсязі сплачено страхове відшкодування, яке розраховане на підставі Закону №1961-ІV, а отже позов є необгрунтованим иа таким, що не підлягає задоволенню.

10.04.2025 року представником позивача долучено до матеріалів справи відповідь на відзив у якій просили позовні вимоги задовольнити.

25.04.2025 року представником відповідача долучено до матеріалів справи клопотання про долучення доказів та просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02.09.2023 року о 16.00 год. у м.Львові, вул.Сихівська (міст), керуючи автомобілем "Renault Sandero", д.н.з. НОМЕР_1 не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості, щоб мати змогу допустити виїзд на смугу зустрічного руху та вчинила зіткнення із автомобілем "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Позивач володіє транспортним засобом "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 на підставі довіреності від 19.07.2022 року виданої приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Афанасієвським Д.В.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 27.09.2023 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №216401300 ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс».

Позивач звернувся до ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс" з заявою про страхове відшкодування в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2023 року.

01.12.2023 ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 160000грн. Розмір матеріальної шкоди і розмір страхового відшкодування здійснено на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Крім цього, 16.04.2024 року відповідач виплатив позивачу 1951, 48 грн. страхового відшкодування.

Звертаючись з позовом, позивач покликається, що сума страхового відшкодування, виплачена йому страховою компанією, є значно заниженою, оскільки відшкодування виплачене на підставі Звіту з визначення вартості збитку, складеного на замовлення ПрАТ СК «Інтер-Поліс», а вартість завданих позивачу збитків є значно вищою.

З цих підстав, позивачем було замовлено незалежну оцінку, яка виконана 11.12.2023 судовим експертом Холодцовим Д.В. за №22455. За результатами проведення автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 , з врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 221098, 63 грн.

Оцінюючи наведений висновок з точки зору його належності та допустимості в процесі доказування у даній справі, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст.106 ЦПК України).

За правилами ст. 31.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно зі ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

Враховуючи п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд обирає серед наданих варіантів той, який більш реальний та об`єктивний, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Звіт про оцінку автомобіля від 06.10.2023 року, складений представником ТОВ "ЕК "Фаворит-Ассистанс" - оцінювачем ОСОБА_3 , яка має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача колісних транспортних засобів (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Державного майна України МФ №5094 від 19.05.2007 року та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України 28.08.2013 року №10398).

Оцінка збитків надана станом на дату обстеження 09.09.2023 року.

Дані про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України у Звіті відсутні.

Висновок №22455 від 11.12.2023 року, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи складений судовим експертом Холодцовим Д.В., який діє на підставі свідоцтва №899 від 23.02.2005 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Висновок підготовлений для подання до суду.

Оцінка збитків надана станом на дату обстеження.

За змістом висновку, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом від 24.11.2003 № 142/5/2092, ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно з п.2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 7.1. Методики, оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості.

Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.

Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Встановлено, що транспортний засіб марки "Volkswagen " д.н.з. НОМЕР_2 ; модель Passat.

Між тим, врахування вказаних обставин щодо ідентифікації автомобіля матеріали Звіту не містять.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги Звіт про оцінку автомобіля як належний доказ по справі.

Суд вважає, що висновок судової автотоварознавчої експертизи №22455 від 11.12.2023 року об`єктивно визначає вартість пошкоджень автомобіля "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст.106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №22455 від 11.12.2023 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику майна внаслідок ДТП становить 221098, 63 гривень, що не перевищує ліміту відповідальності згідно з полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновкамиекспертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак позов підлягає до задоволення. В свою чергу, відповідач не спростував аргументів позивача жодними належними у справі доказами.

Як встановлено судом, ПрАТ Страхова компанія «Інтер-Поліс» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 161951, 48 грн. Отже, відповідачу необхідно виплатити позивачу суму страхового відшкодування, за мінусом виплаченої відповідачем частини в розмірі 59147, 15 грн.(221098, 63 грн. - 161951, 48 грн.).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Положеннями п.п.1,2 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Встановлено, що позивач поніс витрати за проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи №22455 від 11.12.2023 в розмірі 5500,00 грн., що стверджується платіжною інструкцією (а.с.46).

Відтак, зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 17.10.2023 року укладено договір №0322-ц про надання правової допомоги з адвокатським обєднанням "Автопоміч", відповідно до умов якого товариство приймає на себе обов`язки представляти права та законні інтереси клієнта в суді.

Із детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги від 10.02.2025 року вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвоката становить 18000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг.

Суд також звертає увагу сторін на висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 від 24.10.2019 року та 07.11.2019 року та у справі №922/2685/19 від 08.04.2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд вважає, що підлягають до стягнення судові витрати позивача на правову допомогу частково, оскільки, зважаючи на те, що справа є не складною, типовою, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання позовної заяви в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу за складання позовної заяви в розмірі 10000,00 грн. є розумною та не завищеною.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов ОСОБА_1 задоволено, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 10000,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс" про відшкодування збитків, завданих у результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 59147, 15 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс"на користь ОСОБА_1 5500 гривень 00 копійок судових витрат за проведення експертизи.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс" на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211, 20 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-поліс"на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 травня 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інтер-поліс", , адреса: м.Київ, вул.Володимирська, буд.69.

Суддя Мичка Б.Р.