29.04.2025 Провадження по справі № 2/940/187/25
Справа № 940/174/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Самсоненка Р.В.

за участю секретаря судових засідань Зіп`юк Т.А.

представника Панченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом виконавчого комітету Тетіївської міської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Виконавчий комітет Тетіївської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно її неповолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на первинному обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, як дитина, яка залишилась без батьківського піклування. Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає. На даний час дитина тимчасово влаштована до сім`ї знайомих, зокрема ОСОБА_3 . До відповідачки неодноразово звертались до засобами телефонного зв`язку з повідомленням про місце постійного проживання дитини та пропозицією взяти участь у вихованні та догляді за сином, але вказані пропозиції відповідачкою ігноруються.

У зв`язку із вищевикладеним та враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 не бажає змінювати поведінку по відношенню до своєї дитини, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області 17.03.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Представник позивача виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. у судову засіданні позовні вимоги підтримала підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, про час і місце його проведення повідомлялась належним чином.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 пояснив, що на даний час він проживає у родині ОСОБА_3 , яка про нього піклується. З матір`ю зв`язок періодично підтримує по телефону, але вона жодного разу не поцікавилась його життям та здоров`ям. Фінансової допомоги на його утримання вона не надає. За таких обставин, він підтримує позовну заяву в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що неповнолітній ОСОБА_2 проживає в родині ОСОБА_3 . Зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , не виявляє жодного інтересу та не цікавиться його життям.

Суд, враховуючи пояснення позивача, його представника, показання свідка, думку неповнолітньої дитини, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідачка по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2008 року ( а. с. 9).

З довідки-характеристики П`ятигірського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 374 від 15.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, спілкується з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. З серпня 2024 року вона в селі не проживає, неповнолітній ОСОБА_2 проживав з бабусею, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а. с. 12).

Відомості про батька дитини записані у свідоцтві про народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 15.11.2024 № 8 ( а. с. 11).

Вище зазначене, стало підставою для взяття дитини ОСОБА_2 , на первинний облік служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради та його тимчасове влаштування до сім`ї знайомих, зокрема, ОСОБА_3 , яка мешкає по АДРЕСА_1 ( а. с. 17)

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини, складеного 08.11.2024 спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, за адресою АДРЕСА_2 , встановлено, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишився без батьківського піклування, зареєстрваний за вказаною адресою. З його слів, з 13 років його вихованням та доглядом займалась бабуся, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати ОСОБА_1 , його вихованням не займаєься, злвживає спиртними напоями, на даний час мешкає у м. Києві, на поховання матері не приїзджала ( а. с. 15).

Висновком оцінки потреб сім`ї, складеним 15.11.2024 працівниками КУ «Тетіївський Центр соціальних служб», за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого, ОСОБА_1 за вказаною адресою не виявлено, у зв`язку з чим, батьківський потенціал матері відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити не виявилось можливим (а. с. 14).

За інформацією відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, відповідно до якої, 11.03.2024 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено адміністративний протокол за частиною 1 статті 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) ( а. с. 20).

З характеристики П`ятигірського ліцею Тетіївської міської ради, відповідно до якої, мати учня 11 класу вказаного навчального закладу вбачається, що мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі у вихованні та навчанні сина не приймає, шкільні збори не відвідує, контактів з класним керівником не підтримує ( а. с. 13).

Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тетіївської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 21-23).

Так, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав суду необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню дитини, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, не виконує свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосована може бути лише коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Як зазначив Верховний суд у Постановах від 24.04.2019 р. у справі № 331/5427/17, від 06.05.2020 р. у справі № 753/2025/19, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Більш того, ВС зазначив, що небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, оскільки ці обставини зумовлені не її (його) волею.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок виконавчого комітету Тетіївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 20 від 17.01.2025 року, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідачка саме ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка жодним чином не здійснює виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, самоусунулась від його виховання, залишила його без фінансового забезпечення, батьківської уваги і турботи. Відповідачка не бере участі і не виявляє жодної цікавості до життя дитини та не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Такі обставини свідчать, що відповідачка саме ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її неповолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто про задоволення позову.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільненний від його сплати.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, яка передбачає, що відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 164-165, 169 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 13, 81,141, 258-259, 265, 268, 273,354ЦПК України, суд

вирішив:

Позов виконавчого комітету Тетіївської міської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно її неповолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 07 травня 2025 року.

Суддя Р.В. Самсоненко