КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/4293/23 Головуючий у 1 інстанції: Кордюкова Ж.І.
Провадження №22-ц/824/1049/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

1ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сушко Л.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування збитків, моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням пені, інфляційного збільшення, трьох відсотків річних, передачу транспортного засобу у власність та покладення витрат, пов`язаних з його переоформленням,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в розмірі 28 995 грн. 75 коп і моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Після відшкодування завданих збитків, передати автомобіль VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 у власність ОСОБА_1 . Витрати пов`язані з переоформленням автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 покласти на ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, пеню, суму інфляційного збільшення боргу та три проценти річних від простроченої суми в період з 04 вересня 2022 року (дата настання ДТП) - по 28 лютого 2023 року (дата подання позову), що складає 5920 грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу, розмір та підтвердження яких будуть надані додатково.

В обґрунтування позову зазначила, що 04.09.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) в м. Києві по проспекту Глушкова, 36, за участю транспортного засобу NISSAN TIIDA д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , під її керуванням, внаслідок чого належний їй автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Відповідальність водія NISSAN TIIDA д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/210372097 у ТДВ СК «КРЕДО».

У відповідності до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2022 (справа № 752/13179/22) винною в скоєній ДТП визнано відповідача.

ТОВ «Страхова компанія «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 110372,77 грн.

З метою з`ясування розміру нанесеної матеріальної шкоди в результаті ДТП вона звернулась до СПД ОСОБА_3 , яким було проведено незалежне автотоварознавче дослідження та складено Звіт № 147/22 від 14.09.2022 та Звіт № 155/22 від 21.09.2022.

Відповідача було заздалегідь та належним чином запрошено на експертний огляд автомобіля.

Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 04.09.2022, складає 139563,52 грн., що прирівнюється ринковій вартості автомобіля на момент ДТП, оскільки транспортний засіб є фізично знищеним, а ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 в пошкодженому стані, складає 28995,75 грн.

Розмір належного страхового відшкодування становить 110567,77 грн. (139563,52 грн. - 28995,75 грн. = 110567,77 грн.).

Оскільки вона визнає належний їй транспортний засіб фізично знищеним, то вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між розміром шкоди, яка відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди та страховим відшкодуванням, тобто 139563,52 грн. (матеріальний збиток) - 110567,77 грн. (страхове відшкодування) = 28995,75 грн., а транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 в пошкодженому стані після відшкодування відповідачем завданих збитків, має бути переданий відповідачу.

Також майбутні витрати, що будуть необхідні для переоформлення транспортного засобу слід також покласти на відповідача.

Відповідно до ст. 526, 549, 625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню пеня за прострочення заборгованості в розмірі 3535,09 грн., інфляційні втрати в розмірі 1960,75 грн., 3% річних в розмірі 424,21 грн.

Внаслідок протиправних винних дій їй, як власниці пошкодженого транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 було нанесено моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу фізичного знищення транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 та неможливості його подальшого експлуатації. Належний їй автомобіль є необхідним для неї, оскільки вона є літньою матір`ю та має трьох неповнолітніх дітей та онуку. Неможливість використання транспортного засобу через пошкодження, що були спричинені в результаті ДТП негативно вплинули на ритм життя. Неможливість використання автомобіля призвела до надмірних душевних страждань. Вона була змушена користуватись послугами громадського транспорту, при тому що місце її роботи знаходиться на значній відстані від місця проживання.

Відсутність автомобіля завадила їй виїхати за кордон разом дітьми через воєнне вторгнення. Настання ДТП призвели до страху керувати транспортним засобом у подальшому.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30000 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 364 грн. 06 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 1 травня 2024 року адвокат Куракін Ю.В. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 гривень, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким суму компенсації моральної шкоди зменшити до 1000 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у позовній заяві не зазначено належного обґрунтування ступеня та характеру понесеної моральної шкоди, а також обґрунтування щодо вираження в грошовому еквіваленті розміру моральної шкоди. Фактично усі доводи позивача наведені у позовній заяві щодо понесеної моральної шкоди зводяться до віддаленості проживання позивача від місця роботи та місця навчання дітей, проте місце проживання позивача за 30 км від міста Києва не стало наслідком ДТП, або інших протиправних дій позивача, а тому такі доводи є необґрунтованими.

Просив врахувати, що ОСОБА_1 є переселенцем з міста Донецьк та самостійно без чоловіка виховує дитину, а отже відшкодування моральної шкоди у розмірі визначеному судом першої інстанції не може, вважатись обґрунтованим з огляду на майновий стан винної особи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_3 .

04.09.2022 сталася ДТП в м. Києві по проспекту Глушкова, 36, за участю транспортного засобу NISSAN TIIDA д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Станом на день ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду спричинену майну була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО» на суму 160000 грн. відповідно до полісу №3ЕР/210372097.

ОСОБА_4 отримала від ТДВ СК «КРЕДО» страхове відшкодування в розмірі 110372,77 грн.

Згідно зі Звітом № 147/22 від 14.09.2022 та зі Звітом № 155/22 від 21.09.2022. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 04.09.2022, складає 139563,52 грн., що прирівнюється ринковій вартості автомобіля на момент ДТП, оскільки транспортний засіб є фізично знищеним, а ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 в пошкодженому стані, складає 28995,75 грн.

ОСОБА_4 належить на праві власності 31/100 частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 працює у Вечірній (змінній) спеціалізованій школі №27 м. Києва.

Позивач заявила вимоги до відповідачки, зазначивши, що транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , який зазнав технічних ушкоджень в ДТП, є фізично знищеним.

Згідно Звіту №147/22 від 14.09.2022 ринкова вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 13.09.2022 становить 139563,52 грн., вартість відновлювального ремонту становить 255979,88 грн., вартість матеріального збитку становить 139563,52 грн.

Згідно Звіту №155/22 від 21.09.2022 ринкова вартість залишків транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 13.09.2022 становить 28995,75 грн.

Автомобіль позивачки в результаті ДТП є фізично знищеним, що підтверджується даними звіту №147/22 від 14.09.2022, оскільки його відновлювальний ремонт перевищує ринкову вартість транспортного засобу.

Суду першої інстанції не були надані відомості про те, що при зверненні до страхової компанії позивач визнала належний їй автомобіль фізично знищеним та чи згодна вона була передати страховій компанії залишки свого транспортного засобу.

Оскільки з матеріалів справи не встановлено, що при зверненні до страхової компанії ОСОБА_4 визнала належний їй автомобіль фізично знищеним, розрахунок розміру страхового відшкодування, зроблений страховою компанією, в матеріалах справи відсутній, а ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної позивачу шкоди, тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на відповідача, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 28995,75 грн.; про передачу після відшкодування завданих збитків автомобіля VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 у власність ОСОБА_1 та покладання витрат, пов`язаних з переоформленням автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідача.

Також суд першої інстанції визнав такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 пені, інфляційної суми збільшення боргу та 3% річних від простроченої суми за період з 04.09.2022 по 28.02.2023, що складає 5920,05 грн.

Вимога про стягнення пені є необґрунтованою, оскільки відсутні законні підстави для її стягнення з відповідача.

Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтувала стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції відзначив, що дійсно в дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб, належний позивачу. Через пошкодження автомобіля позивач дійсно була позбавлена можливості ним користуватись, що призвело до вимушених змін у її житті. Відтак, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., що, на думку суду, з урахуванням вимог щодо розумності, справедливості та співмірності, є достатнім для розумного задоволення потреб позивача.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу було завдано моральну шкоду.

Проте, виходячи з вимог розумності та справедливості вважає, що розмір шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача на відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню та відшкодуванню підлягає сума в розмірі 10 000,00 грн і такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди буде співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Мораляьна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначив, що починаючи із самого моменту ДТП отримав стрес, душевні та моральні переживання, втратив психологічну рівновагу. Це вплинуло на якість повсякденного життя позивача, в тому числі за рахунок того, що він витрачав багато часу та зусиль для відновлення порушеного права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував що позивач довів протиправність дій відповідача, але колегія суддів не погоджується з визначеним розміром моральної шкоди.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі", зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги". Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав вважати, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди порушено судом першої інстанції порушено принципи розумності, пропорційності та справедливості.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції в частині суми стягнення моральної шкоди ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, вказане судове рішення підлягає скасуванню в частині суми, яка підлягає стягненню.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Таким чином, враховуючи принципи розумності, справедливості та характер протиправних дій відповідача, наслідки спричинені для позивача, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу спричинена моральна шкода в розмірі 10 000,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті вимог позивача.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у за вимоги по відшкодуванню моральної шкоди в розмірі 214,72 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору за вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 214 (триста шістдесят чотири) грн. 06 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

Т.О. Писана