Справа № 463/3047/24
Провадження № 6/463/47/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву адвоката Гришина Олександра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

в с т а н о в и в :

адвокат Гришин О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 24.07.2024 року Личаківським районним судом м.Львова у справі ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень. В подальшому, постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року, рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ № 6-к/о від 17.01.2024 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного інженера відділу кадрів та організаційної роботи ОСОБА_2 . Вказана постанова набрала законної сили 14.01.2025 року. Зазначає, що 21.03.2025 року Личаківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист про стягнення витрат на правничу допомогу, який було пред`явлено до виконання. Вважає, що у зв`язку із скасуванням рішення суду від 17.07.2024 року, додаткове рішення суду від 24.07.2024 року втратило чинність та є таким, що суперечить вимогами ст.141 ЦПК України, а тому, виконавчий документ, виданий та підставі такого, виконанню не підлягає. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати виконавчий лист № 463/3047/24, виданий Личаківським районним судом м.Львова 21.03.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягувач 02.05.2025 року подав письмові заперечення на заяву. Зазначає, що на виконання додаткового рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.07.2024 року у цивільній справі № 463/3047/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації» (ДП «Львівстандартметрологія») про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано виконавчий лист Личаківського районного суду м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Львівстандартметрологія» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень. Це додаткове рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 05.08.2024 року. В подальшому, головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові ЗМУ МЮ Хандієм В.М. 14.04.2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77787708 та арешт коштів боржника. З твердженнями боржника не погоджується, оскільки відповідно до вимог частин 1-3 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Вважає, що не має підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Додаткове рішення підлягає окремому оскарженню лише за умови, якщо сторона вважає його незаконним або необґрунтованим. Якщо додаткове рішення не оскаржене, воно набуває законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження незалежно від оскарження основного рішення. Звертає увагу на те, що позивач не просив в апеляційній скарзі скасувати ні додаткове рішення суду, ні вимоги відповідача, що стосувалися розподілу судових витрат. Таким чином, в цій частині рішення суду першої інстанції набрало законної сили, не оскаржувалось та повинно бути виконане. Неоскаржене додаткове рішення про розподіл судових витрат набуває законної сили самостійно, а його обов`язковість до виконання не залежить від результатів розгляду апеляційної скарги на основне рішення. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні заяви.

Представник заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвокат Гришин О.В. в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Представник стягувача - адвокат Грабинський М.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Разом з тим, 02.05.2025 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю безпосередньої участі у судовому засіданні через зайнятість пов`язану із викладанням за основним місцем роботи у Львівському національному університеті імені Івана Франка.

Водночас суд відхиляє таке клопотання з огляду на вимоги ч.3 ст.432 ЦПК України щодо строків розгляду поданої заяви та з підстав його необґрунтованості, оскільки до клопотання представником не долучено жодних доказів, які б підтверджували поважність причин неможливості його явки до суду.

Враховуючи те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, судовий розгляд проведено без їхньої участі, оскільки їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення (ч.3 ст.432 ЦПК України).

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 05.05.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи № 463/3047/24, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

24 липня 2024 року Личаківським районним судом м.Львова у справі № 463/3047/24 ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року, рішення Личаківського районного суду міста Львова від 17.07.2024 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ № 6-к/о від 17.01.2024 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного інженера відділу кадрів та організаційної роботи ОСОБА_2 . Вказана постанова набрала законної сили 14.01.2025 року.

21 березня 2025 року Личаківським районним судом м.Львова було видано виконавчий лист № 463/3047/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень.

В подальшому, головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові ЗМУ МЮ Хандієм В.М. 14.04.2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77787708, з примусового виконання виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м.Львова 21.03.2025 року. Обставини пред`явлення виконавчого листа до виконання сторонами не оспорюються.

Розділ VI Цивільно-процесуального кодексу України регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказані підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17).

Слід зазначити, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, після виконання також є інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені в цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з якої підстави може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних супутніх справ, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, якщо не має матеріальних прав для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника або ж випадкові видачі виконавчого документа, якщо його не потрібно було видавати, тобто випадкові помилкові видачі виконавчого листа або випадки, коли після видачі виконавчого документа було змінено зміст рішення.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України).

Із аналізу змісту ст.270 ЦПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акту, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.

Відповідно до ст.384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22), Верховним Судом зроблено висновок, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Тобто додаткове рішення, ухвалене для виправлення недоліків первісного рішення, є його невід`ємною складовою.

Разом з тим, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.

Додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року, скасовано рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Отже, із набранням законної сили постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року, рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року втратило законну силу та, як наслідок, на цій підставі втратило законну силу і додаткове рішення суду від 24.07.2024 року.

На підставі вищенаведеного, оскільки рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2024 року та додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.07.2024 року, на виконання якого видано спірний виконавчий документ, втратили силу, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, а виконавчий лист № 463/3047/24, виданий Личаківським районним судом м.Львова 21.03.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 12, 432, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву адвоката Гришина Олександра Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 463/3047/24, виданий Личаківським районним судом м.Львова 21.03.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,0 гривень (п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників процесу та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Стягувач: Державне підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації, місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Князя Романа,38, .

Суддя Грицко Р.Р.