РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" травня 2025 р. с-ще Тиврів 127/6782/25

2/145/495/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 08.11.2024 о 17:00 год в с. Велика Вулига Тульчинського району Вінницької області, на автодорозі Т-02-12 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "SsangYong", д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем "Сitroen", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1. ПДР України.

Постановою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.11.2024 по справі №145/2053/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, неправомірними діями якого було спричинено шкоду транспортному засобу "Сitroen", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України. На підставі цієї ж Постанови, суд застосував до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Власником автомобіля "Сitroen", д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 .

На час ДТП за кермом іншого транспортного засобу перебував ОСОБА_3 .

Після дорожньо-транспортної пригоди, позивачці стало відомо про те, що цивільно- правова відповідальність відповідача була застрахована в НАСК "ОРАНТА" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АТ за № 005524399.

04.02.2025 НАСК "ОРАНТА" здійснила їй виплату страхового відшкодування у розмір 160000 грн.

З метою визначення розміру шкоди заподіяної їй як власнику транспортного засобу, вона звернулася з відповідною заявою до судового експерта Івасика М.С., який має експертну кваліфікацію за спеціальністю: 12.2. Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» та має свідоцтво № 2062 МЮ України від 21.12.2020, з метою проведення незалежної оцінки визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

11.12.2024 експерт ОСОБА_4 надав висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, відповідно до висновків якого: вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Сitroen", модель С3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 складає 217771,96 грн.

Отже, є підстави для стягнення з відповідача відшкодування завданої ним шкоди, а саме різниці між сумою збитків від ДТП та виплаченою сумою страхового відшкодування, що складає 57771,96 грн (збитки за висновком експерта 217771,96 грн 160000 грн сума виплаченого страхового відшкодування НАСК "ОРАНТА").

Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у розмірі 57771,96 грн, витрати на оплату висновку експерта у розмірі 5100 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 матеріали позовної заяви передано до Тиврівського районного суду Вінницької області за підсудністю.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.03.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача Базалицький Р.В. просив клопотання про виклик експерта залишити без розгляду, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити із викладених у позовній заяві підстав, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно (16.04.2025 та 01.05.2025) не з`явився, хоча про розгляд справи належно повідомлявся в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з ЄДДР № 1166573 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначену адресу рекомендованими листами скеровано судові повістки про виклик до суду, однак до суду повернулись рекомендовані повідомлення (Ф.119), разом з довідками про відсутність адресата за вказаною адресою. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв.

За таких обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У судовому засіданні встановлено, що 08.11.2024 о 17:00 год в с. Велика Вулига Тульчинського району Вінницької області, на автодорозі Т-02-12, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "SsangYong", д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем "Сitroen", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1. ПДР України.

Постановою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.11.2024 у справі №145/2053/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.34).

Власником автомобіля "Сitroen", д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_2 (а.с.36).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників..

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в НАСК "ОРАНТА" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 04.02.2025 НАСК "ОРАНТА" здійснила позивачу ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування у розмір 160000 грн згідно з договором № АТ-5524399 від 10.04.2024, що стверджується випискою по надходженням по її картці/рахунку (а.с.6).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення траспортно-товарознавчого дослідження від 11.12.2024 № 97Е-11/2024 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу CITROEN, модель С3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , станом на дату проведення експертизи, складає 217771,96 грн (а.с.7-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що якщо потерпіла звернулась до страховика й одержала страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України, відшкодування потерпілій різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка нею одержана від страховика.

Відтак відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Судом установлено, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 внаслідок ДТП, яка сталася з його вини, а саме пошкодження автомобіля ОСОБА_2 перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 57771,96 грн (217771,96 грн (фактичний розмір шкоди) - 160000,00 грн (отримано страховим відшкодуванням)).

Крім цього, стягненню підлягають і понесені позивачем та документально підтверджені витрати на оплату послуг судового експерта Івасика М.С. у розмірі 5100 грн, що відповідає положенням ст. 133 ЦПК України та ст. 22 ЦК України (а.с.28).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Приписами ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 11, 22, 988, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 12, 13, 76-82, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 57771 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату послуг експерта в розмірі 5100 грн, судовий збір у розмірі 968,96 грн, всього стягнути 6068 (шість тисяч шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 05 травня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В. Д.