Справа № 375/2275/24
Провадження № 2/375/50/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.

за участю секретаря судових засідань Потапенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в селищі Рокитне Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ«ФК«ЄАПБ») Кудіна А.В. звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову представник вказує про те, що 10 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІОЛАН» (далі - ТОВ «МІОЛАН») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102595978 (далі - договір №102595978).

Вказувало, що 16 липня 2024 року ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №16072024 (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ«МІОЛАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІОЛАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі, за укладеним з ОСОБА_1 договором №102595978 у сумі 12756,80 грн, з яких: 5390,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6036,80 грн сума заборгованості за відсотками, 1330,00 грн заборгованість за комісією.

Також вказував, що між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №272495 від 5лютого 2022 року (далі - договір №272495).

8 січня 2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №08012024, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає ТОВ«ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру боржників від 8 січня 2024 року ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 8320,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн та заборгованість за відсотками 3320,00 грн.

Відповідач не виконав зобов`язання за вказаними договорами, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Вважаючи себе кредитором за договором № 102595978 від 10 січня 2022 року та договором № 272495 від 5 лютого 2022 року (боржником за якими є відповідач) ТОВ«ФК«ЄАПБ» просить стягнути з ОСОБА_1 :

заборгованість за договором № 102595978 від 10 січня 2022 року, укладеним «МІОЛАН» та ОСОБА_1 в сумі 12756,80 грн, з яких: 5390,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6036,80 грн сума заборгованості за відсотками, 1330,00 грн заборгованість за комісією;

заборгованість за договором № 272495 від 5 лютого 2022 року, укладеним ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» з ОСОБА_1 в сумі 8320,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн та заборгованість за відсотками 3320,00 грн, та 3028,00 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді від 6 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні.

5 лютого 2025 року у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 3березня 2025 року о 13 год.

3 березня 2025 року відповідач подав до суду заяву, про відкладення розгляду справи, в зв`язку проходженням військової служби, розгляд справи відкладено на 1 квітня 2025 року о 10 год.

20 березня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про долучення пояснень.

28 березня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

1 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 5травня2025 року о 10 год.

В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.

В заяві про долучення пояснень представник відповідача клопотав про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Додаткові пояснення сторін

25 березня 2025 року від представника позивача надійшла заява про долучення пояснень до матеріалів справи, в яких просить задовольнити позовні вимоги частково обгрунтувавши наступним.

1. ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, що прийнятий на військову службу під час особливого періоду. Відповідно до запису у військовому квитку: «26.06.2020 року на підставі наказу командира В/Ч № 30-РС прийнятий на військову службу за контрактом». Тому на відповідача поширюються пільги, встановлені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не нараховуються проценти за користування кредитом: 15)Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

2. Відповідач звернувся до Первісного кредитора ТОВ «Мілоан» з проханням надати виписку по заборгованості по Кредитному договору №102595978. 24.03.2025 ТОВ «Мілоан» надало виписку, з якої вбачається, що Відповідачем було отримано в кредит 7000,00 тіла кредиту. 17.02.2022 Відповідач вніс 4900,00 грн. на оплату тіла кредиту. Проте, ТОВ«Мілоан» протиправно спрямувало внесені кошти на погашення процентів та комісій.

28 березня 2025 року представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просив позовні вимоги задовольнити повністю обгрунтувавши наступним.

1. Договір №102595978 було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор (міститься зверху Договору) «Підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором F80986. Час: 10.01.2022 20:39», та Договір № 272495 «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 05.02.2022 19:28:59 ОСОБА_1 ». Жодних заперечень з приводу того, що позичальник не погодився з умовами та правилами надання кредитів під час укладення та підписання договорів висловлено не було. Позивач доводить факт укладання відповідачем договору позики в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. У відповідності до умов договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч позичальником при укладанні договору.

2. При укладенні Договору позичальником власноручно зазначено реквізити платіжних карток № НОМЕР_1 та 545708*53 на які і було перераховано кошти. Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору. Згідно з умовами укладеного договору, позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та прострочення і виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договорів та додатків до них, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути.

3. Відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Тому, нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та не застосовувалося жодних штрафних санкцій.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 10 січня 2022 року ТОВ «МІОЛАН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства уклали договір №102595978 про споживчий кредит. Вказаний договір ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором F80986.

Пунктами 1.2 - 1.4 договору про споживчий кредит №102595978 його сторони погодили, що:

- сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн;

- кредит надається строком на 30 днів з 10 січня 2022 року;

- термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 9 лютого 2022 року.

Зі змісту пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору суд встановив, що:

- комісія за надання кредиту складає 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

- проценти за користування кредитом: 4200,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом;

- стандартна (базова) процентна ставка (5%) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

16 липня 2024 року ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» уклали договір факторингу №16072024, за умовами якого остання набуло право грошової вимоги, зокрема, за договором №102595978 від 10 січня 2022 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 16липня 2024 року ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12756,80 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5390,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом 6036,80 грн, заборгованість за комісією 1330,00 грн.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, 17 лютого 2022 року ОСОБА_2 здійснив часткову оплату в сумі 4900,00 грн.

Також судом встановлено, що 5 лютого 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 272495 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Пунктами 1.3 - 1.4 договору про надання споживчогоу кредиту №272495 його сторони погодили, що:

- сума кредиту (загальний розмір) складає 5000,00 грн;

- кредит надається строком на 30 днів, повернення кредиту та сплата процентів, визначені в таблиці загальної вартості кредиту (Додаток №1).

Відповідно до Додатку №1 загальна вартість кредиту складає 7850,00 грн.

Відповідно до п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,9 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (30 днів).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 7850, 00 грн. ( п. 1.8., 1.8.1. Договору)

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

8 січня 2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №08012024, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає ТОВ«ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ«СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру боржників від 8 січня 2024 року до договору факторингу №08012024 ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 8320,00грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн та заборгованість за відсотками 3320,00 грн.

Відповідач визнає позов частково, в сумі 3430,00 грн тіла кредиту за договором про споживчий кредит № 102595978 від 10 січня 2022 року та в сумі 5000,00 грн за договором №272495 про надання споживчого кредиту від 5 лютого 2022 року.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Щодо стягнення боргу за тілом кредиту

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка розглядається, договори №102595978 від 10 січня 2022 року та №272495 від 5 лютого 2022 року укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач не спростув факту укладення спірних кредитних договорів в електронному виді та накладення на них будь якого іншого підпису.

Крім того, за змістом частини першої статті 1047, частини першої статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Тобто, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є підтвердженням отримання грошових коштів і саме на позичальника закон покладає обов`язок доказування протилежного.

Проте, відповідач не заперечує щодо отримання кредитних коштів згідно з договорами №102595978 від 10 січня 2022 року у сумі 7000,00 та №272495 від 5лютого 2022року у сумі 5000,00 грн, що також встановлено судом.

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 на виконання умов договору №102595978 від 10січня 2022 року здійснив часткову оплату в сумі 4900,00 грн. (а.с. 155-157, 183-184).

Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту за договором про споживчий кредит № 102595978 від 10 січня 2022 року в розмірі 2100,00грн (7000,00грн (тіло кредиту) - 4900,00 грн (загальна сума оплат за договором)= 2100,00 грн).

Доказів виконання умов кредитного договору №272495 від 5 лютого 2022року та повернення коштів відповідач не надав, що в загальному свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення кредиту.

Тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7100,00грн, з яких 2100,00 грн тіла кредиту згідно з договором про споживчий кредит №102595978 від 10 січня 2022 року та 5000,00 грн тіла кредиту, згідно з договором про надання споживчого кредиту №272495 від 5 лютого 2022 року.

Щодо нарахування відсотків

В частині заявлених до стягнення відсотків за кредитним договором №102595973 та кредитним договорм № 272495 відповідач висловився за відсутність підстав для їх нарахування та стягнення з огляду на свій статус військовослужбовця, у зв`язку із чим на нього поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовцівта членівїх сімей».

У пункті 15 статті 14 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції чинної станом на 10 січня 2022 року та 5 лютого 2022 року (дату укладення кредитних договорів) було визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

На сьогоднішній день зазначена норма викладена у такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави».

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

Крім цього, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час.

Із військового квитка серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з 26 червня 2020року прийнятий на військову службу за контрактом. З 26 вересня 2020 року проходив службу у в/ч НОМЕР_3 . Тобто, на початок введення воєнного стану в Україні відповідач проходив військову службу за контрактом.

Довідкою військової частини НОМЕР_4 від 21 листопада 2024 року за № 763 стверджено, що солдат ОСОБА_1 , проходить військову службу у Збройних силах України.

Отже, на момент укладення кредитного договору 10 січня 2022 року та кредитного договору від 5 лютого 2022 року та упродовж усього строку кредитування і по цей час відповідач ОСОБА_1 був і є військовослужбовцем.

В Україні на момент укладення договору діяв особливий період і нині триває воєнний стан.

Наведені обставини свідчать про те, що на відповідача поширюється дія пункту 15статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», тому відсотки за користування кредитом з нього стягненню не підлягають.

Щодо стягнення комісії

Пунктом 1.5.1, 2.2.1 Договорів про споживчий кредит № 102595978 від 10 січня 2022року передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Під час користування кредитом позичальник додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредитом у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

Враховуючи те, що договором про споживчий кредит № 102595978 від 10 січня 2022року встановлено комісію за надання кредиту, суд приходить до висновку, що положення зазначеного вище договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту, є нікчемною.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення із відповідача основної суми боргу (тіло кредиту) в розмірі 7100,00грн, з яких 2100,00 грн тіла кредиту згідно з договором про споживчий кредит № 102595978 від 10 січня 2022 року та 5000,00 грн тіла кредиту згідно з договором про надання споживчого кредиту №272495 від 5 лютого 2022 року.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно пункту 3 частини другої цієї статті у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розміні 14000,00 грн, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги №25051 від 20 березня 2025 року, акт приймання-передачі послуг № 1 від 20 березня 2025 року,розрахункову квитанцію № 20/03/25 про отримання гонорару до договору №25051 від 20 березня 2025 року, детальний опис робіт до договору про надання правової допомоги №25051 від 20 березня 2025 року.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у частині 3 статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі «Електронний суд», розгляд справи здійснювався за відсутності представника відповідача, суд доходить переконання, що зазначений стороною вівдповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14000,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий не відповідає критерію реальності адвокатських послуг.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000,00 грн.

З огляду на ту обставину, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, зокрема сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1020,13 грн, із розрахунку 7100*100/21076,8=33,69%, 3028*33,69%= 1020,13 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яресько Т.В. просив стягнути на користь відповідача з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн, однак суд задовольнив їх частково в розмірі 3000,00 грн.

Суд вважає, що до стягнення підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені витрати на професійну правничу допомогу відповідачем пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1989,30 грн, із розрахунку 3000,00 * 66,31 %= 1989,30 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, на користь відповідача з позивача слід стягнути різницю у розмірах понесених сторонами судових витрат в розмірі 969,17 грн, із розрахунку 1989,30-1020,13=969,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 268, 274-289, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:

за договором про споживчий кредит № 102595978 від 10 січня 2022року в розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок;

за договором про надання споживчого кредиту №272495 від 5 лютого 2022 року в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 різницю розміру понесених судових витрат в розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 17 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 5 травня 2025 року.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС