Справа № 159/7836/24
Провадження № 2/159/278/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги,

ВСТАНОВИВ:

ПТМ «Ковельтепло» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 . 26.01.2007 ПТМ «Ковельтепло», за заявою ОСОБА_1 , було видано технічні умови № 6 на відключення від централізованого приміщення магазину. Позивач вказує, що ОСОБА_1 зобов`язана здійснювати оплату за опалення місць загального користування, згідно з діючими тарифами теплопостачальної організації: підвал - 0,11 Гкал/міс. Станом на 01.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 34459,43 гривень, яка виникла за період з лютого 2022 року по березень 2024 року включно. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги в сумі 34459,43 грн., інфляційні втрати в сумі 3296,45 грн., 3% річних в сумі 1308 грн., а також судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 06.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Представник ПТМ «Ковельтепло» в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не подала.

З огляду на неявку в судове засідання учасників справи, її розгляд судом відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, здійснено без їх участі.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК України).

У судовому засіданні 30.04.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв?язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 09.00 годину 05.05.2025.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.09.2021 № 352, рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 275 від 08.09.2022, рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 300 від 14.09.2023 та рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 344 від 10.10.2024 встановлені тарифи за споживання теплової енергії.

Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 19.10.2021 був опублікований на офіційному веб-сайті виконавця послуг.

Тобто, ОСОБА_1 приєдналась до публічного договору, а тому, як власник приміщення, повинна оплачувати за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.

Організаційні та правові засади регулювання відносин у сфері надання послуг з теплопостачання врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання».

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до ст. 162 ЖК України, власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Відповідно до ч.1 ст. 32 закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи власником нежитлового приміщення, була споживачем послуг, які надавались ПТМ «Ковельтепло».

Відповідачем не надано доказів того, що вона у встановленому законом порядку відмовлялась від споживання послуг з постачання теплової енергії, яка їй надавались ПТМ «Ковельтепло», чи зверталась до ПТМ «Ковельтепло» з претензіями щодо неналежного виконання ним зобов`язань та надання неякісних послуг.

Тобто ПТМ «Ковельтепло» доведено укладення договору про надання послуг з постачання теплової енергії, надання таким послуг споживачам, а також їх тарифи.

З наданого позивачем розрахункового листа вбачається, що за період з лютого 2022 року по жовтень 2024 року відповідачу проводились нарахування за послуги, які вона споживала.

Позивачем надано розрахунок нарахування за постачання теплової енергії нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , який за період з 01.04.2022 року по 01.10.2024 становить 34459,43 грн.

Відповідачем будь-яким чином зазначений розрахунок не спростовано.

Оскільки ОСОБА_1 є власником зазначеного нежитлового приміщення, тому в силу наведених вище норм Закону повинна оплачувати житлово-комунальні послуги.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК україни врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сума 3% річних за порушення зобов`язання за період з квітня 2022 року по жовтень 2024 року становить 1308,66 грн. Сума інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з квітня 2022 року по жовтень 2024 року складає 3296,45 грн.

Тобто, позивачем надано обґрунтований, належний та допустимий розрахунок на підтвердження позовних вимог в частині суми 3% річних та суму індексу інфляції за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Відповідачем такий розрахунок не спростовано, докази щодо неправильності нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, суду не надано.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано існування вказаної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2725,20 грн. за подання позову та 302,80 грн. за судовий наказ № 2-н/159/746/24. Таким чином, позивач сплатив судовий збір загальною сумою 3028,00 грн., що відповідно ст.141 ЦПК України належить стягнути на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.150, 156 ЖК України, ст.509, 526 ЦК України, ст.7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

УХВАЛИВ:

Позов Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» заборгованість за комунальні послуги у сумі 34459 грн. 43 коп., інфляційні нархування у сумі 3296 грн. 45 коп., 3% річних у сумі 1308 грн. 66 коп,, а всього 39064 (тридцять дев?ять тисяч шістдесят чотири) гривні 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ПТМ «Ковельтепло», адреса: Волинська обл., м. Ковель, вул. Володимирська, 97А, код ЄДРОПУ 30514446.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складене 05.05.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР