Справа № 195/593/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

05.05.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Омеко М.В., за участю секретаря судових засідань Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Томаківка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

встановив :

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 13.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія " Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 20689-04/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Фінансова компанія " Інвеструм"», 13.04.2023 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику №20689-04/2023 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті в мережі Інтернет,

ТОВ «Фінансова компанія " Інвеструм" свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахуванням на картку позичальника НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформлені кредиту.

03.07.2023 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "Стар Фаненс Груп" було укладено договір факторингу № 3072023.

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року . в тому числі було відступлено і заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 20689-04/2023.

29.11.2023 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" нині ТОВ " "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ "СтарФайненс Груп" передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги від ТОВ " "Свеа Фінанс".

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 20689-04/2023 складає 37590,00 грн.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 20689-04/2023 від 13.04.2023 року становить:

- заборгованість по тілу кредиту - 10000,00 грн.;

- заборгованість по відсотках - 27590,00 грн.;

-неустойка- 0.00 грн;

- загальна заборгованість - 37590.00 грн.

17.04.2023 року між ТОВ "Слон Кредит" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 990847 шляхом обмігу електронними повідомленнями, підписаний у порядку ,визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію".

ТОВ "Слон Кредит" свої зобовязання виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. які були перераховані на банківську картку НОМЕР_1 , яку він вказав в ІТС при оформлені договору.

24.07.2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ " "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу № 2407-24.

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року , заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором ( станом на дату відступлення права вимоги) складала 35286.39 грн.

Таким чином станом на дату склалання позовної заяви заборгованість за договором № 990847 від 17.04.2023 року становить:

- заборгованість по тілу кредиту- 4 999.99 грн;

- заборгованість по відсотках - 30 286.40 грн;

- пеня- 0.00 грн.;

Загальна заборгованість - 35 286.39 грн.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс», будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, у змісті позовної заяви зазначив про розгляд справи без його участі, вказавши на підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими повідомленнями, оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду .

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Свеа Фінанс» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту 13.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія " Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 20689-04/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Фінансова компанія " Інвеструм"», 13.04.2023 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику №20689-04/2023 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті в мережі Інтернет,

ТОВ «Фінансова компанія " Інвеструм" свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахуванням на картку позичальника НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформлені кредиту.

03.07.2023 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "Стар Фаненс Груп" було укладено договір факторингу № 3072023.

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року . в тому числі було відступлено і заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 20689-04/2023.

29.11.2023 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" нині ТОВ " "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ "СтарФайненс Груп" передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги від ТОВ " "Свеа Фінанс".

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 20689-04/2023 складає 37590,00 грн.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 20689-04/2023 від 13.04.2023 року становить:

- заборгованість по тілу кредиту - 10000,00 грн.;

- заборгованість по відсотках - 27590,00 грн.;

-неустойка- 0.00 грн;

- загальна заборгованість - 37590.00 грн.

17.04.2023 року між ТОВ "Слон Кредит" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 990847 шляхом обмігу електронними повідомленнями, підписаний у порядку ,визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію".

ТОВ "Слон Кредит" свої зобовязання виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. які були перераховані на банківську картку НОМЕР_1 , яку він вказав в ІТС при оформлені договору.

24.07.2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ " "Свеа Фінанс" було укладено договір факторингу № 2407-24.

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року , заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором ( станом на дату відступлення права вимоги) складала 35286.39 грн.

Таким чином станом на дату склалання позовної заяви заборгованість за договором № 990847 від 17.04.2023 року становить:

- заборгованість по тілу кредиту- 4 999.99 грн;

- заборгованість по відсотках - 30 286.40 грн;

- пеня- 0.00 грн.;

Загальна заборгованість - 35 286.39 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією Верховного Суду в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, відповідно до яких Верховний Суд застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, підписаний був лише електронний договір.

Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» №675-УІІІ.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд,-

ухвалив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце АДРЕСА_1 , датанародження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (,місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6 ) заборгованість за Договором№20689-04/2023 від 13.04.2023 року у розмірі 37590,00 грн.;

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце АДРЕСА_1 , датанародження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (,

місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6 ) заборгованість за Договором №990847 від 17.04.2023 року у розмірі 35286,39 грн.;

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», юридична адреса м.Київ бульвар Вацлава Гавела, №6, Код , судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн.40 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: М. В. Омеко