Справа №613/2144/24 Провадження № 2/613/188/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/2144/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ», в інтересах якого діє представник позивача Лановий Є.М., звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 у розмірі 34200,00 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.; 3) стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 04.11.2019 ОСОБА_1 в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» подав Заявку на отримання кредиту № 7115808. На підставі чого ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019.

Таким чином, ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019 з ТОВ «МІЛОАН» шляхом електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10000 грн.

16.06.2020 згідно з умовами Договору про відступлення прав вимоги №001 ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1

24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019. Згідно з Додатком № 1 до договору факторингу сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 34200 грн., із яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18000 грн. - заборгованість за відсотками; 1200 грн. - заборгованість за комісією; 5000 грн. - заборгованість за пенею.

У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору № 7115808 від 04.11.2019, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 7115808 від 04.11.2019, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в якому зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості. Крім того, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» вживало заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019.

ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 34200,00 грн. Вказане зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.01.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.

11.02.2025 ОСОБА_1 подано відзив на позов, у якому зазначено, що договір № 7115808 від 04.11.2019, копія якого надана до матеріалів справи, не містить підписів сторін договору, а укладений в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті відповідача. Вказаний договір не відповідає вимогам цивільного законодавства та не є електронним документом, оскільки не містить електронного підпису. Враховуючи викладене, відповідач заперечує факт укладення кредитного договору № 7115808 від 04.11.2019 між ним та ТОВ «Мілоан», вважає, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Вказано, що у наданому позивачем до суду платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за проведення операції, а також відмітки про дату отримання та виконання банком платіжного доручення ТОВ «Мілоан», а відтак, це платіжне доручення не є належним доказом надання ТОВ «Мілоан» грошових коштів відповідачеві. Також матеріали справи не містять доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовується ОСОБА_1 .. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу отримання коштів відповідачем від ТОВ «Мілоан».

Крім того, позивачем не надано реєстру відступлення прав вимог, з якого вбачалося б, що позивач набув права вимоги до відповідача.

Відмітив, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону, а саме, позивачем безпідставно нараховано проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Витрати позивача на правничу допомогу не є співмірними з ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, оскільки ця справа є типовою, а відтак, не надто складною для представника позивача.

17.02.2025 представником позивча подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що 04.11.2019 ОСОБА_1 за власним волевиявленням, з повним усвідомленням умов кредитування, подав заявку на отримання кредиту № 7115808 через особистий кабінет на офіційному веб-майті ТОВ «Мілоан», після чого йому на номер телефону НОМЕР_2 , який особисто вказаний відповідачем, було направлено електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Отже, кредитний договір № 71115808 від 04.11.2019 було підписано з боку відповідача шляхом направлення одноразового ідентифікатора, договір вважається укладеним, а відсутність у договорі електронного підпису відповідача не свідчить про його недійсність.

Вказано, що в силу ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення є розрахунковим документом, а ініціювання переказу для пдатника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документу на виконання до банку платника. Отже, надана позивачем копія платіжного доручення № 3007928 від 04.11.2019 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування ТОВ "Мілоан" кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених кредитним договором.

Позивач пояснив, що право вимоги від ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 16.06.2020 № 001, а від ТОВ «ДіджиФінанс» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - на підставі договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022. Вказані договори не визнані недійсними у встановленому порядку та є чинними. Факт переходу права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» належним чином підтверджений відповідними документами, копії яких надано до матеріалів справи (витягом з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 16.06.2020 № 001, платіжними інструкціями до цього договору, витягом з додатку № 1 до договору № 1/15 від 24.01.2022 (реєстр боржників) та листом ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» від 13.11.2024 про підтвердження повного виконання розрахунку за договором факторингу № 1/15 від 24.01.2022). Отже, зміна суб`єктного складу внаслідок укладення договору відступлення прав вимоги № 001 від 16.06.2020 та договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 не скасовує зобов`язань боржника та не порушує його прав.

Щодо розрахунку процентів за договором, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 по справі № 910/17048/17 вказав, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Пояснив, що за умовами п.п.1.6, 2.3.3 Договору, проценти за базовою (стандартною) процентною ставкою - 2,00% продовжують нараховуватися і після закінчення строку повернення кредиту, визначеного п. 1.4 Договору (04.12.2019). При цьому, якщо позичальник продовжує користуватися кредитом після спливу терміну повернення кредиту, зазначені проценти нараховуються, за вибором позикодавця, як проценти за користування кредитом чи як проценти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, продовження строку кредитування на стандартних умовах з процентною ставкою 2,00% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами (на відміну від пролонгації строку кредитування на пільгових умовах). Отже, враховуючи, що в кредитному договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме, відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на даний момент заборгованість по кредиту погашена не була, позивач вважає, що ним правомірно були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, в загальній сумі заборгованість ОСОБА_1 складає 34200 грн, у т.ч. за тілом кредиту - 10000 грн (відповідно до п.1.2 Договору), заборгованість за відсотками - 18000 грн (у т.ч. відповідно до п.1.5 договору нараховано 6000 грн, відповідно до п.1.6 договору - 12000 грн), заборгованість за комісійними винагородами - 1200 грн (п.1.5.1 Договору) та заборгованість за пенею - 5000 грн (п.4.1 Договору).

Відмітимо, що відповідач, заперечуючи проти розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, не надав власного розрахунку заборгованості та не подав клопотання про призначення експертизи з метою визначення правомірності механізму нарахування та розміру на рахованих сум. Доказів повернення і кредитних коштів на умовах та в порядку, що визначені кредитним договором, ані первісному кредитору, ані новим кредиторам, позивач також не надав.

Зазначив, що законність нарахування заборгованості підтверджено наданою до матеріалів справи відомістю про щоденні нарахування та погашення заборгованості, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором (деталізований розрахунок заборгованості). Після переходу до позивача права вимоги за відповідним кредитним договором позивачем не здійснювалося жодних штрафних санкцій до боржника. Отже, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 лише ту заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Отже, позивачем належним чином обгрунтовано розмір заборгованості, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вказав, що розмір заявлених до відшкодування судових витрат позивача на правничу допомогу повністю підтверджений первинними документами (копіями договору про надання правничої допомоги № 43657029 від 07.08.2024 та додатковою угодою до нього, детального опису робіт та акту про підтвердження надання правничої допомоги адвоката від 11.11.2024, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М.), відповідає ринковій вартості надання юридичними компаніями послуг зі складання позовної заяви у цивільних справах (в середньому - 6150 грн), та включає в себе, окрім самого складання позовної заяви, ще і формування відповідних додатків та проведення аналізу спірних правовідносин з наданням рекомендацій щодо захисту інтересів позивача. При цьому, у відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, розподілу підлягають не лише фактично понесені (сплачені) витрати на правничу допомогу, а й ті, що мають бути сплачені. З огляду на викладене, заперечення відповідача щодо розміру судових витрат позивача на правничу допомогу є безпідставними, а вимоги позивача про стягнення вказаних витрат у сумі 6000 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.03.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у АТ а Комерційного банку «ПриватБанк» (Код , юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ 01001, Україна, адреса для кореспонденції: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна; електронна адреса: ; адреса офіційного вебсайта - https://www.privatbank.ua) :

- інформацію щодо випуску на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) платіжної картки № НОМЕР_4 ;

- виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_4 за період з 04.11.2019 по 08.11.2019 з відображенням часу зарахування коштів;

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_5 в період з 04.11.2019 по 08.11.2019;

- інформацію, чи знаходився номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) станом на 04.11.2019.

11.04.2025 до суду надійшли витребувані докази.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просив розглянути справу без його участі, повідомив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справ, позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.11.2019 ОСОБА_1 на сайті miloan.ua було подано анкету-заяву на кредиту № 7115808, сума кредиту --10000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, дата повернення кредиту - 04.12.2019. Сума до повернення - 17200,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту : комісія за надання кредиту - 1200,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 12,00 % від суми кредиту за договором, проценти за користування кредиту - 6000,00 грн, нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

04.11.2019 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7115808.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору сума кредиту становить 10000,00 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 04.12.2019 (п. 1.3 Договору).

Сукупна вартість кредиту складає 7200,00 грн в грошовому виразі та 876,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені в п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору (п. 1.5 Договору).

Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту складає 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно з п. 1.5.2, п.1.6 Договору проценти за користування кредитом (стандартна (базова) складають 6000,00 грн., та нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Відповідно до п. 2.3.1 Договору Позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів, доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за продовження кредиту. У разі, якщо на дату пролонгації кредиту за Кредитним договором, існує нарахована пеня, для продовження строку кредиту Позичальник має також сплатити пеню у повному розмірі. Можливі строки продовження та ставки комісії : строк продовження 3 дні - 4% від поточного залишку кредиту, 7 днів - 7%, 15 днів - 13%.

Волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п. 6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 Договору (п.2.3.2 Договору).

Відповідно до п. 2.4.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 Договору. У випадку, якщо на дату закінчення строку користування кредитом (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, у т.ч. але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Позикодавця, встановлені умовами Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4 Договору (п.2.4.2 Договору).

Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснити сплату заборгованості по кредиту/сплату за продовження строку кредитування одним з способів, зазначених на сайті Товариства miloan.ua. При цьому Позичальник самостійно сплачує послуги платіжної системи (фінансового посредника), що здійснює переказ грошових коштів, у відповідності до тарифів останньої.

Згідно з п. 6.1 Кредитного договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, створений на веб-сайті товариства miloan.ua.

Відповідно до п. 6.2 Кредитного Договору розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в особистому кабінеті Позичальника.

Згідно з п. 6.3 Кредитного договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщенні на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 6.4. Кредитного договору укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Згідно з платіжним дорученням № 3007928 від 04.11.2019 ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_6 суму в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до виписки за договором за період з 04.11.2019-08.11.2019, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , телефон НОМЕР_2 ) було емітовано платіжну картку № НОМЕР_7 , на яку 04.11.2019 надійшли кошти в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, виконаного ТОВ «Мілоан», доданого до позовної заяви, станом на 02.02.2020 за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі в розмірі 34200 грн., а саме: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18000 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5000,00 грн - заборгованість по пені, 1200,00 грн - заборгованість по комісії.

16.06.2020 між ТОВ "Мілоан" (Кредитор) та ТОВ "Діджи Фінанс" (Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги № 001, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає на користь ТОВ "Діджи Фінанс" належні Кредитору права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель заборгованості), внаслідок чого Новий кредитор заміняє Кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаю право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.

Перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 в сумі 34200,00 грн підтверджується витягом з Додатку до Договору про відступлення прав вимоги № 001 від 16.06.2020, підписаним сторонами та скріпленим печатками, а також платіжними дорученнями про сплату ТОВ «Діджи Фінанс» коштів ТОВ «Мілоан» в рахунок плати за відступленням прав вимоги згідно з договором № 001 від 16.06.2020.

24.01.2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" (Клієнт) та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" (Фактор) укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» як Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт ТОВ «Діджи Фінанс» - відступити Факторові права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру, додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає Кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення прав вимоги не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Клієнта або підписання будь-яких документів.

Факт переходу права вимоги підтверджується витягом з Додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, підписаним сторонами, в якому зазначений боржник ОСОБА_1 за договором № 7115808 від 04.11.2019, листом ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу ТОВ «ФК «Пінг-Понг», відповідно до якого останнім виконано повний розрахунок, передбачений п.3 договору факторингу.

02.09.2024 представником позивача сформовано досудову вимогу на адресу ОСОБА_1 , в якій повідомлено про перехід права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» та від останнього до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», зазначено суму заборгованості за договором № 7115808 від 04.11.2019 та реквізити для сплати боргу.

Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "ФК "Пінг-Понг" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Частиною першою статті 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку, що між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 04.11.2019 укладено кредитний договір № 7115808 в електронній формі, шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором, направленим на номер телефону відповідача - НОМЕР_2 .

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачеві кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_7 грошових коштів в розмірі 10000 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача за 04.11.2019 та відповідним платіжним дорученням.

Однак, відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума тіла кредиту - 10000,00 грн, а також комісії за надання кредиту в сумі 1200,00 грн та відсотків у межах строку кредитування, визначеного договором - 6000,00 грн (10000,00 грн * 2% * 30 днів = 6000,00 грн).

Суд зауважує, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Доводи позивача про те, що в даному випадку відбулася автоматична пролонгація строку кредитування, пов`язана з продовженням користування відповідачем кредитними коштами після спливу строку кредитування, визначеного договором (04.12.2019), є помилковими, оскільки пунктами 2.3.1, 2.3.2, 2.5 кредитного договору чітко передбачено можливість пролонгації договору лише за умови здійснення позичальником певних дій, зокрема, укладення відповідної додаткової угоди, та сплати комісії у визначених договором розмірах, а також пені.

Разом з тим, як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 жодного платежу на погашення кредиту не зробив. Доказів на укладення додаткової угоди про пролонгацію строку кредитування представником позивача не надано.

З огляду на викладене, сума заборгованості за відсотками за період з 05.12.2019 по 02.02.2020 в розмірі 12000,00 грн нарахована після спливу визначеного договором строку кредитування та не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стягнення з відповідача на користь позивачів процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження 14-360цс19).

Щодо стягнення пені в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник починаючи з дня, наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного у п.1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з виконанням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню в розмірі 2,00 відсотка від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50% від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або досягнення максимально можливого розміру, визначеного цим пунктом.

Згідно з п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Пінг-Понг" заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, в сумі 17200,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "ФК "Пінг-Понг" сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.11.2024.

Беручи до уваги, що позов задоволено частково (на 50,29%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 1218,22 грн (2422,40 *50,29% = 1218,22 грн).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження складу та розміру понесених позивачем ТОВ "ФК "Пінг-Понг" витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів:

договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024, укладений між ТОВ "ФК "Пінг-Понг" та адвокатом Білецьким Б.М.;

додаткової угоди № 7115808 до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024, підписаної сторонами 11.11.2024;

детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Пінг-Понг" щодо стягнення кредитної заборгованості, на загальну суму 6000 грн;

підписаного сторонами акту від 11.11.2024 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на загальну суму 6000 грн, у т.ч. правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - 2250,00 грн; складення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви - 750,00 грн.

Суд зауважує, що відповідач, заперечуючи проти суми заявлених до відшкодування судових витрат, жодних аргументів в обґрунтування такого твердження не навів.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3017,40 грн.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 133, 137, 141, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.259, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 у розмірі 17200,00 грн (сімнадцять тисяч двісті грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,22 грн (одну тисячі двісті вісімнадцять грн. 22 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3017,40 грн (три тисячі сімнадцять грн. 409 коп.), а всього 21435,62 грн (двадцять одну тисячу чотириста тридцять п`ять грн. 62 коп.).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг", адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 05.05.2025.

Суддя О.С. Сеник