Справа № 182/6677/24
Провадження № 2/0182/291/2025
Р І Ш Е Н Н Я
28.04.2025 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -
12.11.2024 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.
26.06.1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою.
Від даного шлюбу у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 2021 року шлюбні стосунки між сторонами припинено, подружжя проживає окремо та спільне господарство не ведуть. Причиною тому стали розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. На підставі чого в сім`ї виникали конфлікти та суперечки, через що між подружжям було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Майновий спір відсутній, дитина залишилась проживати разом з матір`ю. На примирення позивач не згоден. За таких обставин ОСОБА_1 вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить його розірвати.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 05.12.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути позов в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 8-9).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 28.01.2025 року сторонам надано строк для примирення три місяці, провадження по справі зупинено до 28.04.2025 року (а.с.25-26).
Позивач був повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали від 28.01.2025 року на адресу, зазначену в позові. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направив.
Відповідачка та її представник ОСОБА_4 повідомлялись про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали від 28.01.2025 року до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Як встановлено судом, 26.06.1999 року між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис за №299 (а.с.3).
Від даного шлюбу у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
Через розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між сторонами припинено в 2021 році. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть, а тому шлюб носить формальний характер. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. Майновий спір відсутній, дитина залишилась проживати разом з відповідачкою.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».
Так, за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_4 сторонам було надано строк для примирення три місяці, за сплином якого примирення подружжям не досягнуто.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
З огляду на викладене вище, суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, але судом встановлено, що позивач втратив ці почуття та не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги його заяву, суд вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, оскільки примушування жінки або чоловіка до шлюбу не допускається, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач не наполягав на відшкодуванні судового збору, тому суд залишає судові витрати за ним.
Керуючись ст.ст.56, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст. 12, 13, 18, 76, 81,141,247, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 26.06.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №299 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 », ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.
Суддя: О. В. Рунчева