Справа № 303/6749/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (представник Гребенюк Олександр Сергійович, Олексик Василь Васильович) до ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 13.07.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачкою здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідачкою погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису. Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП - пароля на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідачка виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою»,- ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 02.09.2022підписала паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого з відповідачкою за допомогою ОТР пароля підписано кредитний договір б/н від 02.09.2022 про надання строкового кредиту у розмірі 44 999.00 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців з встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково з відповідачкою за допомогою ОТР пароля підписано графік кредиту. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та графіку кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором відповідно до графіку кредиту не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з порушенням зобов`язання за договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 16.04.2023 має заборгованість у розмірі 33 221,35 грн, яка складається з 33 198,85 грн заборгованості за тілом кредиту та 22,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь AT КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.09.2022 у розмірі 33 221.35 грн., станом на 16.04.2023.

Відповідачка у відзиві на позов заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що вона 02.09.2022 не зверталася до позивача з для отримання кредиту і останній не отримувала. Відносно неї невідомими особами скоєні шахрайські дії, у зв`язку з чим 27.10.2022 вона звернулася до поліції із заявою про злочин.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2023 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2023 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2023 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570) заборгованість за кредитним договором у сумі 33 221,35 грн. (тридцять три тисячі двісті двадцять одна гривня, тридцять п`ять копійок) та 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні, 00 копійок) судового збору.

02.02.2024 ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2023.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.02.2024 заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2023 скасовано, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив суду, що відповідачка 13.07.2021 в електроному вигляді підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. 02.09.2022 відповідачка отримала в АТ КБ «Приватбанк» 44 999 грн шляхом входження за допомогою ОТР пароля до особистого кабінету. Після чого відповідачка неодноразово здійснювала погашення заборгованості. Просив позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що вона 13.07.2021 уклала кредитний договір з АТ КБ «Приватбанк». Користувалася кредитними грошовими коштами і своєчасно їх повертала позивачу. За ініціативою позивача їй збільшили кредитний ліміт, з чим вона погодилася. Після цього вона кредитним грошовими коштами не користувалася і станом на 02.09.2022 у неї не було кредитної заборгованості перед позивачем. Вона не змогла розрахуватися при здійсненні покупки в магазині, оскільки на рахунку були відсутні грошові кошти. У зв`язку з цим вона звернулася до працівників АТ КБ «Приватбанк», які повідомили, що з її кредитної картки зняті всі грошові кошти. Після чого вона звернулася до поліції із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій. Інформацію за допомогою якої можливо зняти грошові кошти з її картки нікому не повідомляла. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки остання грошових коштів в АТ КБ «Приватбанк» не отримувала.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13.07.2021 відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої їй видано кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами договору повернення кредиту повинно було здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором.

У вищезазначеній заяві вказано, що згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї заяви відповідач приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», умов та правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Також, у заяві визначено істотні умови договору, в тому числі умови надання кредиту, строк кредитування, відсоткова ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань, тарифи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивачем надано суду копію заяви ОСОБА_1 про надання кредиту «Оплата частинами» у розмірі 44 999,00 грн. від 02.09.2022, яка підписана за допомогою ОТР пароля відповідачки. У зазначеній заяві сторони погодили умови кредитування. У зазначеній заяві вказано, що ця заява про надання кредиту, заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «Кредитні картки» та «Оплата частинами/Миттєва розстрочка» від 13.07.2021, яка є генеральним кредитним договором щодо надання споживчих кредитів «Оплата частинами/Миттєва розстрочка»; умови та правила надання банківських послуг Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms; графік погашення кредиту, чек та тарифи банку разом становлять кредитний договір.

Також позивачем надано суду паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачкою електронним підписом 02.09.2022, при цьому наявне підтвердження ознайомлення останньої з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту.

Позивачем долучено до позову графік платежів за споживчим кредитом, який за твердження позивача 02.09.2023 підписано відповідачкою за допомогою ОТР підпису.

Договір та графік платежів за споживчим кредитом містить наступні умови кредитування: сума/ ліміт кредиту: 44 999,00 грн.; строк кредитування: 6 місяців.; спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом, строк - 6; мінімальний розмір власного платежу (фінансової участі) клієнта за умови отримання кредиту на придбання товару/роботи/послуги, %: 6428,43 грн (або14.29%); процентна ставка, відсотків річних: щомісячно від загального розміру кредиту 0,01%.

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, оскільки вона належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором від 02.09.2022 по погашенню заборгованості, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору та графіку кредиту, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком, у зв`язку з чим вона станом на 16.04.2023 має заборгованість у розмірі 33 221,35 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 198,85 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 22,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із розрахунку заборгованості станом на 16.04.2023 судом встановлено, що до 02.09.2022 у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість перед позивачем.

Судом точної дати не встановлено, але після 02.09.2022 відповідачка не змогла розрахуватися за допомогою банківської картки в зв`язку з відсутністю на її рахунку грошових коштів. Після чого позивачка звернулася до АТ КБ «Приватбанк» де їй повідомили, що з її рахунку зняті всі грошові кошти 02.09.2022.

27.10.2022 відповідачка звернулася до Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки вона не користувалася кредитними коштами і не мала заборгованості перед позивачем, а грошові кошти були зняті невідомою особою.

З листа слідчої СД Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області Делеган К. від 08.03.2024 встановлено, що в провадженні слідчого відділу Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення (злочину), зареєстрованого в ЄРДР за №0001074 від 28.10.2022 за ч. 3 ст. 190 КК України. По кримінальному провадженню проводиться досудове розслідуванні і процесуального рішення не прийнято.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001074 від 28.10.2022 за ч. 3 ст. 190 КК України містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «в період часу з 02.09.2022 по теперішній час невідома особа, зателефонувавши з мобільного номеру НОМЕР_2 , представившись співробітником «Приватбанку», отримала дані до карток «ПраватБанк» заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 збільшила кредитний ліміт та у подальшому у невстановлений спосіб заволоділа грошовими коштами на суму 44,999 грн, тим самим завдавши останній матеріальні збитки на вказану суму».

Крім того, із листа заступника начальника УКР ГУНП в Закарпатській області Мацоли В. встановлено, що в період часу з 02.09.2022 по теперішній час невідома особа у невстановлений спосіб отримала доступ до карток «Приватбанк» відповідачки та оформила кредит в розмірі 44 999 грн. Вжитими першочерговими оперативно-розшуковими заходами було встановлено, що під час шахрайських дій відносно ОСОБА_1 невстановлена особа використовувала картку абонента стільникового мобільного зв`язку № НОМЕР_2 . У подальшому встановлено, що абонент зв`язку № НОМЕР_2 працював в ІМЕІ: НОМЕР_3 у зоні дії базових станцій рухомого мобільного зв`язку, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, надані суду докази підтверджують оформлення 02.09.2022 невідомою особою кредиту шляхом подання заяви про надання кредиту «Оплата частинами», підписання паспорту споживчого кредиту, графіку платежів за споживчим кредитом та отримання грошових коштів у розмірі 44 999 грн. шляхом доступу до банківської картки «Приватбанк», яка оформлена на ОСОБА_1 ..

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідачка ОСОБА_1 пояснила суду, що вона інформацію за допомогою якої можливо зняти грошові кошти з її картки нікому не повідомляла, але відповідачем в порушення ст. 12, 81 ЦПК України не надано суду доказів, які би спростували зазначене твердження відповідачки, тому суд надає їм доказової сили.

Також слід зауважити, що в короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001074 від 28.10.2022 міститься інформація, що невідома особа, зателефонувавши з мобільного номеру НОМЕР_2 , представившись співробітником «Приватбанку», отримала дані до карток «Праватбанк» заявниці ОСОБА_1 , але інформація від кого саме отримала цю інформацію невідома особа не зазначено, а тому суд не може вважати, що її надала ОСОБА_1 , оскілки таке твердження буде ґрунтуватися на припущенні, а не наявних в матеріалах справи доказах, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Позивачем не надано суду доказів, які би підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня2010 року банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій при відсутності доказів сприяння ним втраті, використання пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15, постанові від 23 січня 2018 року у справі №61-1856св17, постанові від 13 вересня 2019 року у справі №61-10469св18.

Частиною 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Згідно п. 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку, повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем.

Згідно п. 39.4 ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації.

Працівники суб`єктів переказу несуть відповідальність за неналежне використання та зберігання засобів захисту інформації, що використовуються при здійсненні переказів, відповідно до закону.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку щодо захисту інформації при здійсненні переказів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду доказів, які безспірно доводять, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, хоча саме він повинен довести ці обставини, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 33 221,36 грн. заборгованості.

За викладених обставин та відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на корить позивача витрат по сплаті ним судового збору.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 526, 610, 611, 626, 628, 629, 633, 638, 1048, 1049, 1056-1, 1066, 1071, 1073, 1092 ЦК України, положенням «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя