Справа № 545/1420/25
Провадження № 2/638/4577/25
УХВАЛА

Іменем України

02 травня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Агапов Р.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Оскільської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Оскільської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.04.2025 року справу було передано для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Харкова.

24.04.2025 справа за підсудністю надійшла до Шевченківського районного суду м. Харкова.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.04.2025 у вищевказаній справі визначений головуючий суддя (суддя-доповідач): Агапов Р.О.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви, суд дійшов висновку, що пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме, до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та не підтверджено ціну позову.

Позивач ОСОБА_1 , керуючись положеннями ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», просить звільнити її від сплати судового збору, оскільки має тяжкий матеріальний стан, є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Однак, позивач свою позицію щодо звільнення від сплати судового збору не обґрунтовує та не підтверджує належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Зі змісту вказаної норми убачається, що обов`язковою умовою для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» є наявність відомостей щодо майнового стану заявника.

Однак позивачем не надано доказів на підтвердження тяжкого майнового стану та неможливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви. Твердження про перебування на утриманні позивача двох неповнолітніх дітей також не підтверджено належними доказами.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 році з 01 січня встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру вираховується у співвідсотковому відношенні від визначеної ціни позову, та не може бути менше ніж 1211,20 грн., та не більше 15140,00 грн.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову.

Згідно з ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично заявлено 2 позовні вимоги майнового характеру, а саме визнання права власності на житловий будинок та на земельну ділянку.

Однак, у позовній заяві не була визначена вартість житлового будинку та земельної ділянки.

За наслідком чого, позивачу необхідно:

- визначити у позові ціну позову, яка повинна в цілому складатись з дійсної ринкової вартості спірного майна станом на день звернення до суду з позовом, а саме вартості: житлового будинку загальною площею 74,8 кв.м. житлова площа 40,4 кв.м. з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1804 га, кадастровий номер :01:001:0441 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- у разі визначення ціни позову, позивачу необхідно надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви за двома вимогами майнового характеру, який підлягає до сплаті у розмірі 1 відсотку від встановленої ціни позову, однак не менше ніж 1211,20 грн., та не більше 15140,00 грн;

- у разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову, яким може бути відповідний звіт про визначення ринкової вартості нерухомого майна станом на день звернення до суду з позовом, у такому разі на підставі ч.2 ст. 176 ЦПК України, приймаючи що заявлена вимога стосується об`єкту нерухомого майна, вартість якого є значною, слід вважати встановленим судом до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у максимальному розмірі 15140,00 грн.;

- надати докази на підтвердження тяжкого майнового стану та неможливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви;

- одночасно суд зазначає, що у разі сплати судового збору за встановленою судом сумою, у разі встановлення під час розгляду справи дійсної вартості майна, в подальшому суд має можливість вирішити питання про повернення суми переплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Оскільської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом встановленого строку, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О. Агапов