ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2359/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року місто Київ

Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретарів Боярської Є.О., Мірошниченко І.Р., представника позивача Більдюкевич О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно» про відшкодування збитків завданих покупцю квартири внаслідок витребування квартири,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 21.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованого за реєстровим номером 7586, позивач ОСОБА_1 набула у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 1039000 грн. Продавцем вищезазначеного майна виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно». Відповідно до п.3 Договору відчужувана квартира належала продавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.04.2015 року Єгоровою М.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1444. Право власності на квартиру за продавцем зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2015 року, номер запису про право власності 9410347. Відповідно до п.7 вказаного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «БІ-Майно», від покупця не приховано обставин, які мають значення для укладання цього договору, а також, що ця квартира не перебуває у будь-якому спорі, під забороною або арештом, не обтяжена ніякими іншими зобов`язаннями перед третіми особами, а також що відсутні будь-які права на володіння та користування квартирою у третіх осіб. Однак, вказане ствердження не відповідає дійсності. У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., третя особа ТОВ «БІ-Майно», про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 , було зазначено, про існування кредитних зобов`язань між ним та ПАТ «УкрСиббанк». В забезпечення виконання кредитних зобов`язань було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за якими права вимоги за Кредитним та іпотечним договорами були передані ТОВ «Кей-Колект». В подальшому він дізнався, що 17 квітня 2015 року в позасудовому порядку державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М. Є. без його згоди провела державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за іпотекодержателем і того ж дня на підставі договору купівлі-продажу ТОВ «Кей-Колект» відчужило спірну квартиру на користь ТОВ «БІ-Майно». Вважає, що перехід права власності на іпотечне майно відбувся з порушенням вимог закону. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. , третя особа ТОВ «Кей-Колект», було визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. від 17 квітня 2015 року, щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект». Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.07.2018 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «БІ-Майно», треті особи Державна реєстраційна служба України, ТОВ «Кей-Колект» про витребування майна. Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року рішення Дарницького районного суду від 02 липня 2018 року було скасовано та прийнято нове рішення, яким витребувано від ТОВ «БІ-Майно» на користь ОСОБА_2 спірну квартиру. Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 року, постанова Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року була скасована, а справа передана на новий апеляційний розгляд. Постановою Київського апеляційного суду від 25.09.2020 року, рішення Дарницького районного суду від 02 липня 2018 року залишено без змін.

Таким чином, станом на день на укладення договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2018 року, між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Майно», останній установі, а також ТОВ «Кей-Колект» було достеменно відомо про те, що існує спір з колишнім власником квартири, ОСОБА_2 . Проте, відповідачі приховали вказані істотні обставини, які могли вплинути на прийняття ОСОБА_1 рішення про придбання зазначеної квартири. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року було витребувано у позивача ОСОБА_1 та повернуто у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . На час придбання ОСОБА_1 вищевказаної квартири в суді тривав спір за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Бі-Майно» про витребування майна з чужого незаконного володіння, про що названому товариству було достеменно відомо. Зазначене дає підстави для висновку, що ТОВ «БІ-Майно» здійснило відчуження спірної квартири з метою ускладнити ОСОБА_2 можливість захисту своїх прав як власника квартири. Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року - без змін.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ-Майно» договору купівлі-продажу спірної квартири, вказане товариство не могло вчиняти такий правочин, оскільки його право власності на квартиру вже було скасоване рішенням суду. Разом з тим за відсутності доказів обізнаності ОСОБА_1 щодо вказаних обставин, вона є добросовісним набувачем майна. Оскільки спірна квартира вибула з володіння позивача поза його волею, то відповідно до положень статті 388 ЦК України таке майно може бути витребуване і в добросовісного набувача.

Постановою Верховного Суду від 22.03.2023 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову до приватного нотаріуса. В частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння змінено в редакції цієї постанови. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що, ТОВ «Кей-Колект» не мало права продавати вищезгадану квартиру ТОВ «БІ-Майно», а останнє, у свою чергу, - відчужувати це майно на користь відповідача ОСОБА_1 . Також Постановою Верховного Суду визначено право ОСОБА_1 на захист порушених прав внаслідок витребування з її власності квартири шляхом пред?явлення позову до продавця про стягнення сплачених нею за договором купівлі-продажу грошових коштів.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «Бі-Майно» про відшкодування збитків залишено без руху.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.01.2024 року по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.07.2024 року, було закрито підготовче провадження у вказані цивільній справі.

Відповідач ТОВ «Кей-Колект» не погодившись із вказаною позовною заявою надіслало до суду відзив. Відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» позов не визнає через його безпідставність. В позовній заяві сформовано вимогу про солідарне стягнення з ТОВ «Бі-Майно» та ТОВ «Кей Колект» на користь ОСОБА_1 3383798,00 грн., відшкодування збитків в розмірі ринкової вартості квартири. Вказані вимоги обґрунтовуються тим, що ТОВ «Кей Колект» не мало право продавати квартиру ТОВ «Бі Майно», а ТОВ «Бі Майно» не мало право відчужувати цю квартиру на користь ОСОБА_1 , в результаті чого останній було завдано збитків.

Між позивачем та ТОВ «Бі-Майно» дійсно було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна в результаті чого у сторін виникли спільні права та обов?язки, які врегульовані умовами договору

та чинним законодавством. ТОВ «Кей-Колект» не було стороною вказаного договору та не має жодних правовідносин із позивачем - ОСОБА_1 , а отже не може нести відповідальність за відшкодування покупцеві завданих їй збитків, як і будь якої іншої відповідальності по договору, який не укладався товариством. Позивачем не наведено аргументів та не надано доказів яки б доводили, що ТОВ «Кей- Колект» будь яким чином порушило права чи законні інтереси позивача. Отже, пред?явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Зі змісту і характеру спірних відносин випливає, що спір у позивача виник з ТОВ «БІ-Майно» в результаті укладення договору купівлі продажу нерухомого майна, а ТОВ «Кей-Колект» є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог через їх пред?явлення до неналежного відповідача.

Від відповідача ТОВ «Бі-Майно» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що між позивачем та ТОВ «БІ-Майно» було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна від 21.12.2018 р. Доводи, що ТОВ «БІ-Майно» та ТОВ «Кей-Колект» приховали обставини, які могли вплинути на прийняття ОСОБА_1 рішення про придбання у власність квартири не є обґрунтованим. На час укладання договору купівлі-продажу не існувало жодних обмежень для сторін щодо укладання договору купівлі продажу про, що свідчить сам факт його укладання та посвідчення його приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Стосовно рішень суду за позовами ОСОБА_2 то 13.07.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва, було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є., третя особа ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення. Проте під час розгляду вказаної цивільної справи ТОВ «БІ-Майно» не було залучено до участі у справі, а отже не знало і не могло знати про існування вказаного провадження і рішення суду, а відповідно і не могло повідомити ОСОБА_1 про його наявність. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2018 року, було відмовлено в задоволенні позовних ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІ Майно", треті особи - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Державна реєстраційна служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект»", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є. про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру. 13 лютого 2019 року, постановою Київського апеляційного суду, було скасоване рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково та витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ - Майно» на користь ОСОБА_2 нерухоме майно. Зі змісту Постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що вказане судове рішення було ухвалене без участі представника ТОВ «БІ-Майно». В подальшому ТОВ «БІ-Майно» на вказане рішення суду апеляційної інстанції, подано касаційну скаргу. Рішенням суду касаційної інстанції касаційну скаргу ТОВ «Бі-Майно» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Київського апеляційного суду від 25.09.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 липня 2018 року залишено без змін. Викладенні обставини свідчать, що укладаючи договір купівлі продажу нерухомого майна ТОВ «БІ-Майно» діяло цілком добросовісно і жодним чином не приховувало від ОСОБА_1 інформацію про наявність будь яких спорів щодо предмету договору станом на дату укладення ОСОБА_1 не існувало жодних рішень суду, якими було б скасовано право власності на спірну квартиру, а також були відсутні будь-які обставини, які б обмежували право ТОВ «БІ-Майно» відчужувати спірне майно. Стосовно розміру збитків визначених позивачем, як вбачається з матеріалів справи 21.12.2018 року між ТОВ «БІ-Майно» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу нерухомого майна. Відповідно до пункту 4 вказаного договору: продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 1039000,00 грн., які продавець отримав від представника покупця у повному обсязі до підписання цього договору. В пункті 12 договору сторони погодили, що у випадку, якщо даний договір буде розірваний з ініціативи продавця або визнаний недійсним у судовому порядку, продавець зобов?язаний повернути покупцю зазначену в п. 4 цього договору суму і сплатити покупцю суму штрафу в розмірі 25% від суми, зазначеної в п. 4 цього договору. Тому сторонами погоджено порядок дій у разі позбавлення покупця права власності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача адвокат Більдюкевич О.А., заявлені позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підставах.

Представники відповідачів ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «БІ-Майно» в судове засідання не з`явились. Про день та час проведення судового засідання були повідомлені в передбаченому законом порядку. Направили на адресу суду відзиви на позовну заяву в яких зазначена їх правова позиція.

Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2018 року, укладеного між ТОВ «Бі-Майно» та ОСОБА_1 , остання придбала у власність квартиру АДРЕСА_2 . Вказана квартира має загальну площу 63,3 квадратних метра, житлова площа 29,4 квадратних метра. Відчужувана квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою), посвідченого 17.04.2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстровим номером №1444 з відповідними змінами. Продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 1039000 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання вказаного договору. Згідно п. 7 укладеного договору, представник продавця стверджує, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для укладання цього договору. Відповідно до п.12 укладеного договору, у випадку, якщо договір буде розірваний з ініціативи продавця або визнаний недійсним у судовому порядку, продавець зобов`язаний повернути покупцю зазначену в п.4 цього договору суму і сплатити покупцю суму штрафу у сумі 25% від суми зазначеної в п.4 цього договору.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.12.2018 року, індексний номер: 150734711, квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 від 20.12.2018 року, вказана квартира розташовується на 18 поверсі, 22 поверхового будинку, має загальну площу 63,3 квадратних метра, житлова площа 29,4 квадратних метра.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2021 року, убачається, що було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,3 квадратних метра, житлова площа 29,4 квадратних метра. Повернуто у власність ОСОБА_2 вказану квартиру. Вирішено розподіл судових витрат.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.03.2023 року, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16.12.2021 року в частині вирішення спору ОСОБА_2 до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову до приватного нотаріуса. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16.12.2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції постанови.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.10.2021 року, індексний номер: 280181317, квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_2 , на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2021 року.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2018 року, убачається, що було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до приватного нотаріусу КМНО Єгорової М.Є. , третя особа ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріусу КМНО Єгорової М.Є., згідно з яким 17.04.2015 року внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки №85507 від 16.05.2008 року.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2018 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «БІ-Майно», треті особи Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Державна реєстраційна служба України, ТОВ «Кей-Колект», приватний нотаріус КМНО Єгорова М.Є. про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру.

Згідно постанови Київського апеляційного суду від 13.02.2019 року, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2018 року, скасовано та ухвалене нове рішення про задоволення позовних вимог. Витребовано від ТОВ «БІ-Майно» на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 03.06.2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 13.02.2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 25.09.2020 року, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2018 року залишено без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно звіту про незалежну експертну оцінку двокімнатної квартири загальною площею 63,3 квадратних метра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складеного ТОВ Енфілд Консалт», ринкова вартість об`єкта оцінки, станом на 12.11.2023 року становить 3383798 грн.

Зі змісту вимоги про відшкодування завданих збитків покпцю внаслідок витребування квартири, яка скерована позивачем на адресу ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «БІ-Майно», позивач просить в наслідок витребування за судовим рішенням у неї квартири, яка булда предметом договору купілі-продажу від 21.12.2018 року, відшкодувавши їй завдані збитки, які без врахування ринкової вартості квартири, складають 18999000 грн.

Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених законом. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зі змісту ст. 540 ЦК України, випливає, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Зі змісту ст. 627 ЦК України, випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту ст. 658 ЦК України, убачається, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно ст. 659 ЦК України, продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Зі змісту ст. 660 ЦК України, убачається, що третя особа на підставах, що виникли до продажу товару, пред`явить до покупця позов про витребування товару, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі у справі. Продавець повинен вступити у справу на стороні покупця. Якщо покупець не повідомив продавця про пред`явлення третьою особою позову про витребування товару та не подав клопотання про залучення продавця до участі у справі, продавець не відповідає перед покупцем, якщо продавець доведе, що, взявши участь у справі, він міг би відвернути відібрання проданого товару у покупця. Якщо продавець був залучений до участі у справі, але ухилився від участі в її розгляді, він не має права доводити неправильність ведення справи покупцем.

Відповідно до ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Правочин щодо звільнення продавця від відповідальності або щодо її обмеження у разі витребування товару у покупця третьою особою є нікчемним.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд враховує, що договір купівлі-продажу квартири від 21.12.2018 року, було укладено між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «БІ-Майно». ТОВ «Кей-Колект» не було стороною вказаного договору, а тому вимоги про солідарне стягнення з відповідача ТОВ «Кей-Колект» завданих позивачу збитків внаслідок витребування квартири, належно не обґрунтовані та є такими що не підлягають задоволенню. Належних та допустимих доказів існування між відповідачами змови з метою введення позивача в оману або приховування від неї важливих обставин, щодо квартири АДРЕСА_2 під час розгляду справи не надано.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги до ТОВ «Бі-Майно», суд враховує, що відповідно до укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Бі-Майно» договору купівлі-продажу вищевказаної квартири від 21.12.2018 року, продаж квартири було вчинено за 1039000 грн. Крім того у п.12 вказаного договору сторони передбачили, що у випадку, якщо договір буде розірваний з ініціативи продавця або визнаний недійсним у судовому порядку, продавець зобов`язаний повернути покупцю зазначену в п.4 цього договору суму і сплатити покупцю суму штрафу у сумі 25% від суми зазначеної в п.4 цього договору. Наявність вказаного застереження в п.12, яке є нетиповим для договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, свідчить про те, що сторони були проінформовані про можливі ускладнення із зазначеною квартирою, що спростовує доводи позивача та її представника, щодо приховування відповідачем ТОВ «БІ-Майно» від позивача істотної інформації, яка могла вплинути на бажання позивача придбати зазначену квартиру. Враховуючи той факт, що сторони є вільним при укладенні договорів. Сторони погодили вартість за яку була придбана квартира АДРЕСА_2 , а також можливий штраф у разі розірвання договору або визнання його недійсним, суд вважає, що з відповідача ТОВ «БІ-Майно» підлягає стягненню на користь позивача сума, сплачена за договором купівлі-продажу від 21.12.2018 року, а також штраф погоджений сторонами у п.12 укладеного договору у розмірі 25% від суми за яку була придбана вказана квартира, а всього 1298750 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи наведене, з відповідача ТОВ "БІ-Майно" підлягають сплаті на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 5150,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК, 509, 540,541, 627,655,659-661 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно» про відшкодування збитків завданих покупцю квартири внаслідок витребування квартири - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти у якості відшкодування збитків у розмірі 1298750,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5150,60 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , м. Київ, вул. Менделєєва, 12, офіс 94/1.

Товариство з обмежено відповідальністю «Бі-Майно», , м. Київ, пров. Артилерійський, буд. 5-В.

Суддя С.В.Кулик