Справа № 138/1212/25
Провадження №:2/138/718/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши матеріали цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов вказаний вище позов.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, враховуюче таке.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позову додано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №84653 від 15.10.2024 про сплату судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Разом з тим, згідно ч. 9 ст. 185 ЦПК України, зокрема, заяви визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Відповідно до довідки секретаря суду Гердрович Г.М. від 30.04.2025 зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету України відсутнє, а тому зважаючи на викладене, вказані обставини є підставою для залишення позову без руху.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Також згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 08.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» було укладено договір позики №76378914, відповідно до умов яких відповідач отримав грошові кошти шляхом їх на банківський рахунок позичальника. Разом з тим, жодного доказу на підтвердження того, що кошти дійсно були перераховані відповідачу, а також те, що банківський рахунок на який було здійснено перерахування дійсно належить відповідачу суду надано не було.

Крім того, позивач не зазначає про неможливість отримати вказану вище інформацію самостійно і не просить суд витребувати таку інформацію.

Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, зокрема, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого, позивач отримав право грошової вимоги за вказаним договором позики, до відповідача. Тобто з вказаних обставин слідує, що на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , а тому позивачем не зазначено про підстави та докази отримання права для пред`явлення вимоги про стягнення боргу за вказаними договором позики та таких суду не надано.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), містить рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи наведене, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що слід залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу у строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, усунути вказані вище недоліки з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надавши позивачу строк для усунення недоліків, а саме десять днів з дня отримання даної ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.Б.Київська