МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"30" квітня 2025 р. Справа №370/1117/23
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Хоменко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області
заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рибченко Наталії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом
Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,
01.04.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Рибченко Н.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 370/1117/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації. У заяві просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 102 381,50 грн.
В обґрунтування заяви вказала, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25.03.2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
При поданні відзиву на позовну заяву відповідач зазначав, що він очікує понести судові витрати у розмірі 88 382,50 грн. у зв`язку із розглядом справи №370/1117/23, докази чого будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На момент подання даної заяви, адвокатом була надана відповідачу правнича допомога на загальну суму 102 382,50 грн., а станом на 26.03.2025 р. відповідач частково сплатив за надані послуги 88 382,50 грн.
Свідоцтвом про складення кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» серії КВ №000862 від 27.06.2017 р., що видане на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 21.06.2017 р. №40.2.20-39, підтверджується складення кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гр. ОСОБА_2 .
Повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, що додається до даних пояснень.
Присягою адвоката України від 08.02.2018 р. підтверджується, що ОСОБА_2 08 лютого 2018 року склала присягу адвоката України.
Отже, вищевказані докази підтверджують, що адвокат 21.06.2017 р. склав кваліфікаційні іспити для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, пройшов стажування і захистився, у зв`язку з чим Радою адвокатів м. Києва прийнято рішення від 18.01.2018 р. №6 про видачу адвокату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та Додатку №1 від 16.06.2023 р. до Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. адвокат приймав активну участь у розгляді справи №370/1117/23 та належним чином надавав відповідачу послуги, що визначені даними угодами.
Відповідно до п. 2 Додатку №1 від 16.06.2023 р. до Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. замовник зобов`язується:
- відшкодувати витрати Виконавця на відправку процесуальних документів сторонам у справі №370/1117/23 через АТ «Укрпошта»;
- сплатити Виконавцю додатково 2000,00 грн. за кожне прибуття, до Макарівського районного суду Київської області для участі у судових засіданнях або вчинення інших дій, необхідних під час розгляду справи №370/1117/23;
- оплатити Виконавцю передбачені даним додатком суми не пізніше 30 днів з моменту отримання рішення та/або ухвали Макарівського районного суду Київської області, постановленої за результатами розгляду справи №370/1117/23.
Жодної прив`язки до погодинної оплати за надані послуги у вищевказаній угоді не має, оскільки гонорар адвоката є фіксованим. Щодо незгоди позивача із складанням адвокатом Запитів на публічну інформацію №2, 3, 4, 7 від 10.07.2023 р., які підписані відповідачем, зазначає, що дана послуга надана у рамках надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та Додатку №1 від 16.06.2023 р. до даного договору.
Надання даних послуг підтверджується Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 28.03.2025 р. до Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та додатком №1 від 16.06.2023 р., а саме пунктом 1, яким, серед іншого визначено, що виконавцем надана замовнику правнича допомога у формі та у відповідності до умов Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та додатку № 1 від 16.06.202 3р., а саме: складено запити № №1,2 від 06.07.2023 р., №№ 3,4,7 від 10.07.2023 р. для відповідача та надано усну консультацію протягом 4 год. Крім того подані позивачем заперечення не містять клопотання про зменшення судових витрат.
У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши письмові матеріали справи № 370/1117/23 необхідні для її вирішення, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 523/3904/19 у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до змісту пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, постановах від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18 та від 04.06.2020 року у справі № 906/598/19.
Також, згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 3 вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25.03.2025 року у справі № 370/1117/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації (а.с. 30-39 том 2).
При поданні відзиву на позовну заяву відповідач зазначав, що він очікує понести судові витрати у розмірі 88 382,50 грн. у зв`язку із розглядом справи №370/1117/23, докази чого будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На момент подання заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокатом Рибченко Н.М. була надана відповідачу правнича допомога на загальну суму 102 382,50 грн., а станом на 26.03.2025 р. відповідач частково сплатив за надані послуги 88 382,50 грн.
На підтвердження понесених відповідачем судових витрат були надані наступні докази: квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки # 1.110292925.1 від 26.03.2025 р.; детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.03.2025 р., виконаних адвокатом згідно з договором про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та додатку №1 від 16.06.2023 р.; договір про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та додаток №1 від 16.06.2023 р. до договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р.; рахунок-фактура №1 від 25.03.2025 р.; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 28.03.2025 р. до Договору про надання правничої допомоги №2 від 16.06.2023 р. та додатку №1 від 16.06.2023 р. Також у матеріалах справи міститься довіреність від 16.06.2023 р., строк дії до 16.06.2026 р. (а.с. 71 том 1).
Крім того, слід вказати, що у постанові Верховного Суду від 27.09.2023 р. у справі № 289/114/23 зазначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», тому відсутність відомостей стосовно адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України не є підставою для відмови у стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі 910/7000/19 для підтвердження повноважень адвоката в господарському процесі ні ГПК України, ані Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не вимагається доведення факту включення відповідних осіб до Єдиного реєстру адвокатів України, а повноваження адвоката підтверджуються свідоцтвом на право на заняття адвокатською діяльністю та посвідченням адвоката України. Крім того, скаржником не надано доказів припинення права поіменованих осіб на заняття адвокатською діяльністю у передбаченому законом порядку.
Згідно з постановами Верховного Суду від 06.06.2019 р. у справі №855/229/19 та від 26.09.2019 р. у справі №910/3845/19 особа адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.
Враховуючи вищевикладене, спростовуються доводи сторони позивача про неналежне представництво та про не чинність свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6055 від 08.02.2018 р.
Згідно постанови Верховного Суду від 12.05.2021 р. у справі №235/4969/19 розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним.
Враховуючи викладене, беручи до уваги обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, подані на її підтвердження докази, які доданими до заперечення стороною позивача доказами не спростовані, суд приходить до висновку, що понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, сторона позивача заперечуючи розмір таких витрат, які вважала не співмірними витраченому часу, клопотання про їх зменшення не подавала, та у самих запереченнях вказаного не просила.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 265, 270, 354-355 ЦПК України суд, -
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 102 382 (сто дві тисячі триста вісімдесят дві) грн. 50 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду у загальному порядку відповідно до ст.ст. 354-355 ЦПК України.
Додаткове рішення суду набирає законної сили у загальному порядку відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.
Повний текст рішення виготовлено 30.04.2025 року.
ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя Л.В. Білоцька