Номер провадження: 22-ц/813/1944/25
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

У жовтні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним вище позовом, у якому просила збільшити (змінити) розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 року по справі 521/14108/21, визначивши до стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частин від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовано тим, що з 24 грудня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано судовим рішенням по цивільній справі №521/20828/18. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 року по справі №521/14108/21 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2 000 грн щомісячно.

Позивачка зазначає, що на цей час вказаний вище розмір аліментів, не відповідає економічним реаліям, і не вистачає на покриття 1/2 частини витрат, що здійснюються нею на утримання малолітньої дитини. Відповідач є працездатним, за своїм фізичним станом здатен забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої доньки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року по справі 521/14108/21, визначивши до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частин від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на те, що позивачкою не доведено наявності визначених ст. 192 СК України обставин, із якими закон пов`язує можливість зміни визначеного судовим рішенням розміру аліментів, тому помилковим є висновок суду про задоволення позову.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Козирєва Н.В. у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Козирєвої Н.В., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що сторони з 24 грудня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд виходив із того, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки сторін збільшилися потреби дитини, та враховуючи інфляційні процеси в державі, вказаний вище розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2022 року є недостатнім, а тому підлягає збільшенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічногоз`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі N 685/1008/20.

У частині першій та пунктах 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

З огляду на наведене, зміна способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду є беззаперечним правом позивачки, як одержувача, що не потребує доведенню відповідних обставин, зокрема щодо зміни матеріального стану платника аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_2 фактично зводяться до зміни способу виконання вказаного вище рішення суду від 25 жовтня 2022 року, оскільки остання,зокрема, посилається на невідповідність розміру стягуваних з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки у сумі - 2000 гривень, для повноцінного утримання та забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Отже право вимагати зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на викладене, колегія суддів виснує, що оскільки звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 фактично просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року по справі №521/14108/21, шляхом зміни способу їх присудження, судом помилково збільшено їх розмір.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13, яку неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі N 343/945/19, провадження N 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі N 545/3115/19, провадження N 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі N 752/26176/18, провадження N 61-16697св21, від 19 лютого 2025 року справа N 367/10126/19, провадження N 61-17218св24, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і така практика не змінювалася.

Вказане залишилось поза увагою суду, що призвело до помилкового висновку суду про збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року , а не зміну способу їх присудження.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно недоведеності позивачкою обставин щодо поліпшення його матеріального стану після ухвалення судом вказаного вище рішення від 25 жовтня 2022 року, а також посилання на погіршення стану здоров`я та відсутність у нього будь яких доходів.

Водночас колегія суддів зауважує, що розмір аліментів про який просить позивачка є мінімальним розміром встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких встановлених у справі обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення суду потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за судовим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі №521/14108/21, з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2 000 грн на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова