Справа № 358/287/25 Провадження № 2/358/407/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно (гараж), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним власності на гараж 1985 року побудови, загальною площею 25,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 серпня 1985 року рішенням Богуславської міської ради народних депутатів №148 йому було надано дозвіл на будівництво гаража розміром 4x5 метрів в АДРЕСА_2 за рахунок вільних земель держземфонду.

У 1985 році ним було побудовано гараж по АДРЕСА_1 .

Із виписки з рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради від 26 жовтня 2004 року вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №575167 позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0035 га. з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із технічного паспорту КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що гараж 1985 року побудови має загальну площу 25,10 кв.м.

У довідці КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №БЦ 470/1 від 11.02. 2025 року зазначено, що право власності на гараж по АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 року не зареєстровано.

Вказує, що він змушений звернутись до суду із цим позовом з метою в судовому порядку визнати за ним право власності на вказаний гараж, оскільки в позасудовому порядку це зробити неможливо. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 331, ст. 392 ЦК України просить задовольнити його вимоги.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Орло Ю.В. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує.

Відповідач Богуславська міська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника та зазначила, що позов визнає.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14 серпня 1985 року рішенням Богуславської міської ради народних депутатів №148 ОСОБА_1 було надано дозвіл на будівництво гаража розміром 4x5 метрів в АДРЕСА_2 за рахунок вільних земель держземфонду ( а.с. 8).

Із виписки з рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради від 26 жовтня 2004 року вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража (а.с. 9).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №575167 позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0035 га. з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із технічного паспорту КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що гараж 1985 року побудови має загальну площу 25,10 кв.м. (12, 13).

Із довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №БЦ 470/1 від 11.02. 2025 року вбачається, що право власності на гараж по АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с. 14).

В судовому засіданні встановлено, що гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудований позивачем в 1985 році без відповідних дозвільних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та без затвердженого проекту.

Відповідно до ст. 331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивач не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за ним права власності на гараж по АДРЕСА_1 , оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом, так як на час побудови гаража в 1985 році позивач не отримав будівельного паспорту та інші дозвільні документи.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, зважаючи на те, що самочинно збудований гараж на земельній ділянці, яка перебуває у власності позивача, не порушує права інших осіб, відсутні відомості про порушення будівельних норм і правил, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та визнання за ним права власності на самочинно побудований гараж.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605 гривень 60 коп.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч.1, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 376 ч. 5 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на гараж 1985 року побудови, загальною площею 25,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 14.02.2025, що становить 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов