Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/206/25
Провадження№2/572/487/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.,

за участю секретаря судового засідання Щерби А.Ф.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВС Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності, шляхом виділення в натурі на земельну ділянку площею 0,1647 га, кадастровий номер :19:001:0254 з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території АДРЕСА_1 .

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 15.11.2023 року приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Войцехович О.О., та витягу з державного реєстру речових прав йому перейшла у власність в порядку спадкування за заповітом 1/4 частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 , яка належала його матері. Крім нього, спадкоємцями інших 3/4 земельної ділянки є відповідачі по справі. Після оформлення спадкових прав сторони вирішили поділити земельну ділянку, однак в позасудовому порядку вирішити це питання їм не вдалася, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання, яким підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляду справи без її участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, письмовими заявами позовні вимоги визнали, просили проводити судовий розгляд без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданого 15.11.2023 року приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Войцехович О.О. встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 видані свідоцтва на 1/4 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_1 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частці земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_1 .

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Положеннями статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

За положеннями частини першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Отже за змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділ відповідно до закону, він має право на компенсацію, яку може отримати на підставі цієї норми.

Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності,

за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або

зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За положеннями частини першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Отже за змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділ відповідно до закону, він має право на компенсацію, яку може отримати на підставі цієї норми.

Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Тому суд дійшов висновку про виділ позивачу в натурі земельної ділянки площею 0,1647 на, кадастровий номер :19:001:0254 з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території АДРЕСА_1 , відповідно до запропонованого сторонами плану поділу.

Керуючись ст.ст. , 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності шляхом виділення в натурі, на земельну ділянку площею 0,1647 га, кадастровий номер :19:001:0254, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складене 22 квітня 2025 року.

Суддя: