Справа № 191/967/24
Провадження № 2/191/336/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з власних технічних засобів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьком якого є позивач та матір`ю - ОСОБА_3 . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення зі сплати аліментів за період з 25 серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 65538,05 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народилася друга дитина - ОСОБА_6 , мати доньки - ОСОБА_7 . З 25.04.2023 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .. Окрім того, позивач має на утриманні свою мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонеркою та має діагноз : C-r sigma T4NxMx, у зв`язку з чим потребує постійного догляду, обстеження, лікування та утримання, що впливає на матеріальний стан позивача. Вищезазначені обставини свідчать про те, що у зв`язку з народженням дитини у новому шлюбі, позивач зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох своїх дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій на момент подачі позовної заяви всього 1 рік та 5 місяців, у зв`язку з чим мати цієї дитини ОСОБА_9 перебуває у декреті, не працює та теж потребує утримання зі сторони чоловіка, також мати позивача - ОСОБА_8 потребує утримання зі сторони сина, оскільки остання є пенсіонеркою та має захворювання, у зв`язку з чим потребує дорого вартісного лікування та постійне відвідування лікаря та обстеження, а сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою, що призводить до утворення заборгованості та відповідних санкцій. Окрім того, даний факт неможливості сплати аліментів в такому розмірі є рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2023 року про стягнення з позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення зі сплати аліментів за період 25.08.2020 року по 01.08.2022 року в розмірі 65538 грн. 05 коп.

Також, представник позивача зазначив, що сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі доньки, що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що у позивача на утриманні знаходиться двоє дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якій на момент подачі позовної заяви всього 1 рік та 5 місяців, у зв`язку з чим мати цієї дитини ОСОБА_9 перебуває у декреті, не працює та теж потребує утримання зі сторони чоловіка, також мати позивача ОСОБА_8 потребує утримання зі сторони сина, оскільки остання є пенсіонеркою та має захворювання, у зв`язку з чим потребує дорого вартісного лікування та постійне відвідування лікаря та обстеження, а сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою, що призводить до утворення заборгованості та відповідних санкцій, що безумовно вплинуло і на його матеріальне становище. Таким чином, у позивача наявні підстави зменшення розміру аліментів, а саме: погіршення матеріального становища позивача та зміна сімейного стану, відповідно ст. 192 СК України.

У зв`язку з цим, представник позивача просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 року з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. А також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також пояснив, що мати позивача отримує пенсію, його дружина ОСОБА_7 перебуває у декретній відпустці, а тому не має доходу. Матеріальне становище позивача погіршилося, так як він має більше розходів, а саме необхідно утримувати дитину, 2022 року народження, та дружину ОСОБА_7 , а також надавати матеріальну допомогу своїй матері.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідачки. В минулих судових засіданнях представник відповідача надавав усні заперечення проти позову та підтримав письмові заперечення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити повністю. Також, просив задовольнити клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.. Крім того, представник позивача надав заперечення на письмові пояснення від 11.04.2025 року, згідно яких « долучені до пояснення довідка про доходи позивача від 04.04.2025 року підтверджує отримання ним доходів з квітня 2024 року по березень 2025 року (від 50000 до 130000 грн.). Таким чином, матеріальне становище позивача покращилося, а не погіршилось, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, позивачем не доведено зміни його матеріального стану, оскільки обставини, на які він посилається як на підстави для зменшення розміру аліментів не знайшли свого підтвердження в доказах, долучених позивачем. Оскільки аліменти з нього стягнуті згідно рішення суду від 09.12.2020 року, а до суду про зменшення розміру аліментів він звернувся лише 26.02.2024 року, тобто впродовж більше ніж три роки розмір аліментів його влаштовував. Докази, які надав позивач на підтвердження зміни його матеріального стану подані за період до 2020 року ( в частині утримання матері), а натомість слід вбачати, що матеріальний стан позивача не погіршився, а покращився, дохід позивача збільшився з моменту винесення рішення про стягнення аліментів. Обґрунтування того, що на його утриманні перебуває матір не відповідає дійсності, оскільки вона перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, та отримує пенсію від держави, тобто в неї є хоч і невеликий, але постійний дохід, який позивач не включає до спільного із ним сімейного бюджету. Зменшення розміру матеріального утримання, призначених судом вплине на матеріальне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам, наявність інших утриманців позивача не є підставою для перегляду розміру аліментів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 25.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 09.01.2020 року.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти- платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, за наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення їх розміру.

У частині першій статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17 (провадження № 61-1261св17).

Однак, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, представник позивачв вказує, що з часу ухвалення рішення від 09.12.2020 року в справі № 191/2496/20 змінився сімейний стан позивача, він вдруге одружився та в цьому шлюбі народилася дочка, а також зазначає, що змінився і його матеріальний стан. Крім того, на його утриманні перебуває матір, яка є пенсіонеркою, хворіє та потребує постійного догляду, обстеження, лікування та утримання, що також впливає на його матеріальний стан.

Так, згідно копії про доходи від 04.04.2025 року, ОСОБА_1 займає посаду водія-кулеметника у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Загальна сума його доходу за період з квітня 2024 року по березень 2025 року становить 1207823,44 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 23.10.2024 року на ім`я « ОСОБА_8 », з якої вбачається, що за період з 1 кв.2023 року по 2 кв.2024 року відсутня інформація про доходи. Однак, згідно виписки з АТ КБ «ПриватБанк» від 14.05.2024 року, дохід останньої за період з 13.03.2024 року по 13.05.2024 року склав 8175 грн..

Разом з тим, доказів, які б свідчили про погіршення свого майнового стану, ні позивачем, ні його представником суду не надано, а навпаки, долучена копія довідки про доходи, яка свідчить про збільшення рівня його доходу з часу присудження аліментів.

Суд вважає, що зміна сімейного стану позивача, тобто одруження та народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Крім того, посилання позивача та його представника на те, що останній має на утриманні матір, яка потребує постійного догляду, обстеження, лікування та утримання, є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів відсутні.

Крім того, ч.1,2 ст.141 ЦПК України передбачено, що с удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку з цим не підлягають і стягненню судові витрати.

Що стосується вимог представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн., то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються : гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача в суді здійснював адвокат Осипенко Артем Валерійович, що підтверджується копію договору про надання правничої ( правової ) допомоги від 26.04.2024 року. Також, до матеріалів справи додані : копія ордеру про надання правничої допомоги від 02.02.2025 року; копія платіжної інструкції №P24AD6998 від 30.04.20214 року про переказ Хоменко Г.І. грошових коштів в розмірі 7000 грн. адвокату Осипенко А.В. по договору від 26.04.2024 року; копія акту приймання-передачі наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги за Договором від 26.04.2024 року, згідно з яким у період часу з 26.04.2024 року по 25.12.2024 року (включно) Адвокатом було надано Клієнту наступні послуги професійної правничої допомоги : вивчення наданих ОСОБА_3 документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 191/967/24, надання консультації по справі, підготовка, складання відзиву на позовну заяву та відправка його до суду; підготовка, складання заперечення на відповідь на відзив та відправка його до суду; підготовка, складання заперечення на уточнену позовну заяву та відправка його до суду. Всього адвокатом витрачено 7 годин на суму 7000 грн.; детальний опис наданих послуг професійної правничої (правової) допомоги від 25.12.2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що правнича допомога полягала у вивченні, наданих ОСОБА_3 документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції, ознайомленні з матеріалами цивільної справи № 191/967/24, надання консультації по справі, підготовка, складання відзиву на позовну заяву та відправка його до суду; підготовка, складання заперечення на відповідь на відзив та відправка його до суду; підготовка, складання заперечення на уточнену позовну заяву та відправка його до суду, а також участь представника в судових засіданнях.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які слід стягнути з позивача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.15 ЦК України, ст.ст.192 СК України, ст.ст. 81,89,137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Мороз Кирило Тарасович, до ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.04.2025 року.

СуддяТ. В. Прижигалінська