ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2862/24
Провадження №2/477/165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань Сеніній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, відповідно до якої позивач просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 3,79 га з кадастровим номером :07:000:0645 та земельну ділянку площею 2,49 га з кадастровим номером :07:000:0608 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Позивач тривалий час проживала зі спадкодавцем до її смерті та здійснювала за нею догляд.

Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з ненаданням доказів документально підтверджуючих факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В зв`язку з зазначеним, позивач звернулася до суду за захистом спадкових прав.

Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 17 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

Суд, враховує вимоги частини 3 статті 200 ЦПК України, відповідно до якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що позивач є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з двох земельних ділянок. Брат позивачки ОСОБА_4 проживає окремо та відмовився від прийняття спадщини після смерті матері. Старша сестра позивачки ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 померли ІНФОРМАЦІЯ_2 та 24.12.2021 року. Позивач як спадкоємець за законом першої черги у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася, оскільки вважала, що вона прийняла спадщину, так як фактично проживала з матір`ю за однією адресою, здійснюючи за нею догляд. Однак, звернувшись до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої матері ОСОБА_2 , отримала відмову в зв`язку з тим, що не надала підтвердження факту прийняття спадщини.

Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївської області до судового засідання свого представника не направила, надіслала до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу за відсутності представника позовні, вимоги визнає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є односельцем позивачки та йому відомо, що позивачка тривалий час доглядала за своєю літньою матір`ю аж до її смерті, проживаючи разом з нею у її будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що позивачка є його сусідкою, а померла ОСОБА_2 була її матір`ю. ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю до самої її смерті у 2013 році, піклуючись про неї.

Заслухавши пояснення по суті справи представника позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено Миколаївський район Миколаївській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2013 року, виданого виконкомом Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Відповідно до вимог частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , Миколаївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану від 19 серпня 1964 року, позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_2 .

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи №44/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з заявою до приватного нотаріуса Реукової Н.А. про прийняття спадщини 10 липня 2015 року звернулася донька померлої ОСОБА_2 , яка на день відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У отриманні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу було відмовлено у зв`язку з ненаданням спадкоємцем документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документів, що підтверджують факт прийняття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем своєї померлої матері, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 до складу спадщини, що відкрилася внаслідок її смерті увійшла належна померлій земельні ділянка площею 3.79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :07:000:0645, розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, належна померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №613711, виданого Жовтневою райдержадміністрацією 31 серпня 2007 року на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 05 квітня 2007 року №194-р, а також земельна ділянка площею 2.49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :07:000:0608, розташована в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, належна померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №613740, виданого Жовтневою райдержадміністрацією 31 серпня 2007 року на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 05 квітня 2007 року №194-р.

З довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області №608/01.24 від 02 липня 2020 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 , разом з нею був зареєстрований онук померлої ОСОБА_6 , який не входить до кола спадкоємців першої черги. Крім нього в будинку ніхто не був зареєстрований.

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання позивача із спадкоємцем ОСОБА_2 до дня її смерті.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на день відкриття спадщини.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , а саме на земельні ділянки, то суд вважає, що позов в даній частині також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що оригінали державних актів щодо права власності спадкодавця ОСОБА_2 на земельні ділянки втрачено.

З огляду на те, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачено, суд погоджується з доводами позивача, що встановлення лише факту проживання позивача зі спадкодавцем на день його смерті не буде ефективним способом захисту права, так як вирішення вказаного питання не призведе до спадкування позивачем майна померлої матері ОСОБА_2 з огляду на ту обставину, що відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість.

Враховуючи, що інших спадкоємців після смерті спадкодавця ОСОБА_2 немає, а позивач ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що таке право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем Мішково-Погорілівською сільською радою даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :07:000:0645, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2.49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :07:000:0608, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївської області, 57214 Миколаївська область, Миколаївський район, с.Мішково-Погорілове, вул.Миру, 38, .

Суддя Л.М.Семенова