Справа №537/1724/23
Провадження №2/524/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи Каліновського С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу про відшкодування майнової шкоди в сумі 71546,56 грн, моральної шкоди у розмірі 10000 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.09.2022 на належний їй автомобіль впало дерево. Внаслідок падіння дерева транспортний засіб було пошкоджено. Розмір завданих збитків, відповідно до висновку експерта становить 71546,56 грн.

У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу їй було завдано і моральну шкоду, яка полягає у порушенні ритму життя. Вважає, що відповідачі мають відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Добровільно їй не було відшкодовано завдану шкоду внаслідок падіння дерева.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що адреса, за якою відбулась дана подія, була зазначена нею приблизно, оскільки точна адреса місця розташування її автомобіля на момент падіння дерева їй була не невідома.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. Представник позивача звертав увагу на те, що в ході судового розгляду було встановлено, що балансоутримувачі зелених насаджень в місці падіння дерева не були визначені, тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області у своїх відзивах зазначили, що проти задоволення позову заперечують. Просили врахувати, що підставою для відшкодування шкоди є протиправна діяльність(бездіяльність) заподіювача шкоди. Вважають, що не є належними відповідачами, оскільки не є відповідальними особами за здійснення контролю за утриманням зелених насаджень. Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомив, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 була передана у користування Національної гвардії України. Кременчуцька міська рада вказала, що територія на якій розташоване дерево по вул. Миколи Гоголя, біля футбольного поля Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, є землями комунальної власності, які не надані у власність чи користування. Вказана територія є суміжною з сформованою земельною ділянкою (кадастровий № :08:001:0050), площею 15314 кв.м, яка перебуває у постійному користуванні Харківського національного університету внутрішніх справ.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТІХ ОСІБ

В своїх письмових поясненнях Департамент житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області зазначив, що на адресу Департамента ЖКГ не надходило будь-яких заяв про видалення зелених насаджень на території, зазначеній у позовній заяві, до 05.09.2022 включно. Отже, у Департамента ЖКГ та у Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та її виконавчого комітету не було жодних підстав для проведення обстежень зелених насаджень поблизу місця події, в результаті якої було пошкоджено майно позивача. Позивачем при зверненні до суду не надано, та в матеріалах справи не міститься повного Звіту про оцінку майна - документу складеного з додержанням вимог, що передбачені пунктом 4.4. Методики та статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Зазначив, що Позивач ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральних та фізичних страждань, розмір нанесеної їй моральної шкоди. Крім цього, відсутній причинний зв`язок між моральною шкодою і протиправними діями (бездіяльністю) заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

03 квітня 2024 року постановлено ухвалу про витребування відомостей та виклик свідків.

21 серпня 2024 року постановлено ухвалу про залучення співвідповідача та третіх осіб.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 є власником автомобіля Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_2 .

05.09.2022 до ІТС ІПНП(ЄО) Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області було зареєстровано повідомлення ОСОБА_1 №18045 стосовно пошкодження автомобіля внаслідок падіння гілки дерева. У зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення заяву розглянуто відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».

Відповідно до копії електронного рапорту 05.09.2022 о 16:58 за адресою: м. Кременчук, вул.. Гоголя, 2 біля військової частини через негоду впало дерево та пошкодило кришу і розбило скло автомобіля Toyota Prius, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

НОРМИ ПРАВА

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (частина перша пункту 7 статті 17) передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до вимог пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та iншого призначення.

Пунктом 2 статті 3 цього Закону передбачено, що система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою.

В пункті 2 частини першої статті 21 Закону визначено, що зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою.

Відповідно до пункту 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Пунктом 5.5. вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості,визначених ст. 3 ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина; 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Аналіз ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», ст.1166 ЦК України, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №642/6731/15-ц(провадження №61-22544св18) в постанові від 06 червня 2018 року

Щодо факту заподіяння шкоди. На підтвердження вказаного факту позивачем були долучені фотознімки із зображенням пошкодженого автомобіля, роздруківки із зазначенням координат місця падіння дерева, копія електронного рапорту та відповідь Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, а також було допитано свідка, інспектора БПП у м. Кременчук ПП в Полтавській області Джафарова Сергія Сергійовича.

На переконання суду, в своїй сукупності вказані докази підтверджують факт пошкодження майна позивача, а відтак і заподіяння шкоди.

Також, на думку суду, висновок суб`єкта оціночної діяльності, відповідно до якого розмір збитків завданих позивачу у зв`язку із пошкодженням її майна становить 71546,56 грн, є належним і достатнім доказом на підтвердження розміру шкоди.

Суд відзначає, що відповідачі не надали суду жодного доказу на спростування доводів позивача.

Встановлюючи наявність інших складових елементів для відшкодування шкоди, зокрема протиправності дій відповідачів, їх вини та причинного зв`язку між протиправною дією(бездіяльністю) та негативними наслідками, суд відзначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, розташовано на земельній ділянці комунальної власності, що підтверджується поясненнями Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.06.2024, наданими на виконання вимог ухвали суду від 03 квітня 2024 року.

Оскільки вказана земельна ділянка по АДРЕСА_2 є комунальною, вона має утримуватися її власником - територіальною громадою м.Кременчука, в особі Кременчуцької міської ради, або балансоутримувачем, яким у розумінні п.2.1. Правил є спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №200/22129/16-ц зазначеної, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень.

Сторонами не було надано доказів, які б свідчили про те, що земельна ділянка, на якій був припаркований автомобіль позивача, або зелені насадження на вказаній земельній ділянці були передані на баланс іншої юридичної особи.

З цих підстав, на думку суду, саме територіальна громада м.Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як власник земельної ділянки, а не її виконавчий комітет, несе відповідальність за шкоду, спричинену позивачу.

Суду не було подано доказів, які б спростовували вину Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у спричиненні шкоди позивачу, хоча доведення відсутності своєї вини покладається саме на відповідача.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено протиправність дій(бездіяльності) відповідача та наявність причинного зв`язку між такими діями(бездіяльністю) і негативними наслідками, а Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області не було спростовано свою вину.

З огляду на те, що відповідальність за заподіяння позивачу матеріальної шкоди має нести власник земельної ділянки, на якій було розташоване дерево, суд вважає, що Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не є належним відповідачем по справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову до вказаного відповідача.

Отже, суд стягує із Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 71546,56 грн. Також, виходячи із заявлених позовних вимог і міри відповідальності відповідача, який своїми діями завдав матеріальної шкоди позивачу, що в свою чергу привело до певних душевних страждань, змусило позивача вживати додаткових заходів для відновлення становища, та виходячи з принципу справедливості, пропорційності, змагальності і законності, суд вважає за можливе стягнути із вказаного відповідача моральну шкоду в сумі 2500 грн.

Відтак, суд частково, на 90.8% задовольняє позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області суд стягує на корись позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог до вказаного відповідача та які складаються із витрат по сплаті судового збору та витрат на залучення експерта(для визначення розміру матеріальної шкоди) на загальну суму 1684,89 грн((1211,20+2500)*90,8%/100/2).

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задовольнити частково.

Стягнути із Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ідентифікаційний код юридичної особи 24388300, Полтавська обл., місто Кременчук, ПЛОЩА ПЕРЕМОГИ, будинок 2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 матеріальну шкоду в сумі 71546,56 грн, моральну шкоду у розмірі 2500 та судові витрати в сумі 1684,89 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.05.2025

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ