Справа № 752/269/25
Провадження №: 2/752/3476/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05.05.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.,

за участю секретаря - Замай А. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101812302 від 25 грудня 2021 року в розмірі 21 059,35 грн та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 101812302, який вчинено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно- комунікаційній системі товариства та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» зобов`язання відповідно до договору виконало у повному обсязі, надав позичальнику грошові кошти, однак належного зустрічного виконання зобов`язання за договором не отримало.

16 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 16072024, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 25 грудня 2021 року № 101812302 , укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ ФК «ЄАПБ», в розмірі 21 059,35 грн перейшло по позивача.

Зазначає , що всі нарахування за кредитним договором від 25 грудня 2021 року № 101812302 відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги і здійснювалися безпосередньо ТОВ «Мілоан» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

Просить, позовні вимоги задовольнити.

У позовній заяві позивач просить провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження, за відсутності його представника та не заперечує щодо проведення заочного розгляду.

Ухвалою від 13 січня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Роз`яснив сторонам їхні процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав.

Конверт з ухвалою про відкриття провадження, направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 , повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» з відміткою про причини повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, 07 лютого 2025 року з матеріалами цивільної справи № 752/269/25 ознайомився представник відповідача, однак відзиву не позовну заяву не подано.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 25 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий № 101812302 кредит в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно - телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (пункт 6.1 договору).

Договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором V20239.

Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1 договору).

Договором визначені такі умови кредитування: сума кредиту становить 20000,00 грн (пункт 1.2); кредит надається строком на 30 днів з 25 грудня 2021 року (пункт 1.3); згідно пункту 1.4 договору позичальник має повернути кредит і сплатити комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 24 січня 2022 року.

Відповідно до умов пункту 1.5. договору загальні витрати позичальника включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії складають 60 грн. в грошовому виразі та 4 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка ) і включає в себе складові, визначені підпунктами 1.5.1 -1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 20060,00 грн.

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3 договору.

Продовження вказаного в пункті 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Відповідно до вимог пункту 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (у даному випадку 25 січня 2022 року), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.

Відповідно до пункту 2.4.2 у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 договору.

Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 5.1 договору позичальник підтвердив, що до укладення договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою частиною другою, третьою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору, умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану.

16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ « Мілоан» уклали договір факторингу № 16072024 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 25 грудня 2021 року № 101812302.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 грудня 2021 року № 101812302 в розмірі 21 059,35 грн, із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 12 498,37 грн, заборгованість за відсотками - 8 560,98 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом установлено, що кредитний договір від 25 грудня 2021 року № 101812302 укладався між сторонами в електронному вигляді, створений в інформаційно- комунікаційній системі товариства та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором V20239.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно положень статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до вимог пункту 2.1 договору про споживчий кредит - кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до вимог пункту 7.1. договору про споживчий кредит договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту визначеному у пункті 2.1. цього договору.

З наданих позивачем документів вбачається, що в змісті кредитного договоруспоживчого кредиту від 25 грудня 2021 року № 101812302, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів,не зазначено номер карткового рахунку, на який ОСОБА_1 просив здійснити перерахування суми кредитних коштів, визначених у договорі.

Також, матеріали справи не містять доказів про перерахування відповідачу кредитних коштів відповідно до договору про споживчий кредит № 101812302 від 25 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути підтвердженням наявності заборгованості та правильності цього розрахунку.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До позовної заяви не додано жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідача на підставі договору споживчого кредиту.

При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи.

Так, правилами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною п`ятою цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини сьомої наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з частиною другою статті 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_2 , позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини.

Сам лише факт підписання договору про споживчий кредит не свідчить про видачу кредиту відповідачу, оскільки відповідно до вимог пункту 2. 1 договору про споживчий кредит кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на картковий рахунок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду виготовлено 05 травня 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук