Справа № 642/1160/25
Провадження № 2/642/748/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної О.В.,

за участі секретаря Брус М.М.,

представика позивача адвоката Канделакі В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладеного 23 серпня 2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №89.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що стосунки між сторонами розладились через різні погляди на життя та часті сварки, що призвело до втрати взаємоповаги та почуттів один до одного. Шлюб фактично припинив своє існування і носить лише формальний характер.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 адвокат Канделакі В.М. позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у передбачений законом спосіб, жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не висловив.

Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

При цьому судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного.

23 серпня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.08.2008 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як зазначено позивачем у позовній заяві між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо.

Позивач не бажає зберегти шлюб та зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає.

Той факт, що сторони мають неповнолітніх синів, само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дітей.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 24,55,56 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 142, 244, 258- 259- 263-265, 273, ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 23 серпня 2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №89.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Бородіна