Справа № 368/303/25
Рішення

Іменем України

"01" травня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі головуючого судді Кириченка В.І.,

при секретарі Марчук Н.М. ,

з участю представника позивача адвоката Лисюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини.

Мотивував позов тим, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі за текстом «Позивач») з 1999 року і по сьогодні проживаю з ОСОБА_2 (далі за текстом Відповідач»).

Відповідно до Довідки, виданої Старостою Халчанського старостинського округу від 25 березня 2024 року № 21, ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 з 1999 року по даний час.

Від спільного проживання у нас народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Мати дітей - ОСОБА_2 народження дітей зареєструвала. Оскільки з матір`ю дітей у зареєстрованому шлюбі я не перебував і не перебуваю, запис про батька дітей у свідоцтво про їх народження та у Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою їх матері, і батька дитини записано як « ОСОБА_6 » ( ім`я та по батькові Позивача - ОСОБА_7 ), а прізвищем дитини « ОСОБА_8 » записано прізвище матері « ОСОБА_8 ».

Разом з матір`ю дітей - ОСОБА_2 , ми спільно виховували та ростили наших дітей і піклуємося про них і по сьогодні. Ведемо спільне господарство та намагаємося створити всі умови для того, щоб діти не знали ні в чому потреби.

У зв`язку із фінансовими труднощами та роботою я не спішив вносити зміни щодо батьківства в свідоцтво про народження своїх дітей.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 мій старший син - ОСОБА_3 , загинув обороняючи нашу державу в складі Збройних Сил України, а я так і не встиг внести зміни щодо свого батьківства в його свідоцтво про народження.

За життя ОСОБА_3 визнавав мене своїм батьком і відносини наші були протягом всього його життя як батька та сина.

Навіть в особовій справі військового, яка зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , під час заповнення анкетних даних, у графу про батька вписав мої дані: «...батько: ОСОБА_1 , 1969 р.н...».

З моменту вступу на військову службу, син весь час мене матеріально підтримував та надсилав на мою адресу грошові кошти, що підтверджується відповідними банківськими виписками, які додаються до позовної заяви.

Окрім цього, факт мого батьківства підтвердить і мати ОСОБА_3 , моя цивільна дружина - ОСОБА_2 .

Так як питання встановлення факту батьківства вирішується судом у порядку окремого провадження, мною вже подавалася до Кагарлицького районного суду Київської області заява про встановлення факту батьківства, яку було зареєстровано як справа № 368/550/24, провадження № 2 о/368/22/24 . Проте, - 10.04.2024 року судом винесено ухвалу, згідно якої судом відмовлено у відкриття провадження, - на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Я повторно звертався до Кагарлицького районного суду Київської області із позовною про встановлення^ факту, що має юридичне значення, який було зареєстровано як справа № 368/874/24, провадження № 2-о/368/5/25. Проте, 24.02.2025 року судом винесено ухвалу, згідно якої судом позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

В ухвалі від 24.02.2025 року по справі № 368/874/24, провадження № 2-о/368/5/25, Кагарлицький районний суд Київської області зауважив, що з метою вирішення спору, що виник в даному випадку, - ОСОБА_1 слід подати заяву в порядку, який регулює справи позовного провадження, адже, - в даному випадку, на глибоке переконання суду,

- існує спір про право, при цьому, - ОСОБА_1 слід використовувати при подачі докази, які були здобуті судом в рамках даної справи. Зокрема, в рамках даної справи було здобуто наступні докази:

Лист вих. № 2682 від 08.10.2024 року Державної спеціалізованої установи «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи», в якому зазначається, що розтин тіла ОСОБА_3 та вилучення будь-якого біоматеріалу не проводився;

належним чином завірена копія особової справи загиблого старшого солдата, - ОСОБА_3 , з якої вбачається: в п. 16 Послужного списку загиблий ОСОБА_9 в графі «Батько» вказав ОСОБА_1 , 1969 року народження, в автобіографії, яка заповнена власноруч загиблим ОСОБА_9 , і ним вказано в графі «Рідні» як батька вказано ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

У судовому порядку можуть бути встановлені, також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Проте, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справ у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 4 ч. З статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Згідно з додатком 5 до вищезгаданого порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 4 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», наступний:

- документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни),

- рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин,

- документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Отже, вирішення питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації належить до повноважень комісій при районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, для отримання відстрочки від призову на підставі п. 4 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язаний передусім має надати документи, що підтверджують родинні зв`язки із близьким родичем, який загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Таким чином, Позивач, як батько дитини, яка загинула під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, має право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, проте своє право реалізувати не може, так як запис у Свідоцтві про народження його сина ОСОБА_3 , здійснено зі слів матері, і він у документ як батько дитини не вписаний.

Окрім цього, у разі встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , є біологічним батьком ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини. Позивач набуте право на отримання довідки встановленого зразку. - як особа. - член сім`ї особи, яка загинула при захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а дана довідка. - є однією із підстав для отримання грошових виплат від держави.

Таким чином, Позивач матиме право на виплату грошових коштів, як член сім`ї загиблого, тобто, в подальшому вбачається спір про право, так як даним рішенням також зачіпаються законні права та інтереси інших членів сім`ї (близьких родичів) загиблого ОСОБА_3 . зокрема, зачіпатимуться права Відповідач, яка є матір`ю померлого, тобто, вбачається спір про право.

Саме таких висновків дійшов Кагарлицький районний суд Київської області у цивільній справі № 368/550/24, провадження № 2 о/368/22/24 та у цивільній справі № 368/874/24, провадження № 2-о/368/5/25.

Таким чином, Позивач для встановлення свого батьківства щодо ОСОБА_3 , та захисту своїх законних прав та інтересів як батька дитини, яка загинула внаслідок війни, має єдиний спосіб такого захисту - звернення з даним позовом до суду у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують Спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лисюк О.В. позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Представник Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, просили розгляд справи проводити у їх відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, послався на думку суду.

Представник Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився. Проаналізувавши отриманий позов та додані до нього документи, Міністерство оборони України, на підставі ст.ст. 2, 43, 181, 192 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), висловило свої письмові пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України), «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою».

Із позову ОСОБА_1 випливає, що він не перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , тому у свідоцтві про народження ОСОБА_3 відомості про батька записано за вказівкою матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, «Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державноїреєстрацїї актів цивільного стану».

При цьому, ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Так само, за змістом п. 15 глави І розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію народження.

Тобто, законодавством України передбачено, що чоловік, який не перебуває у шлюбі, але бажає визнати походження дитини від себе, може після народження дитини подати відповідну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Окрім цього, важливо, що право визнати себе батьком дитини не обмежене віком. Однак, до позову в цій справі не додано жодного доказу визнання позивачем свого батьківства відносно ОСОБА_3 за життя останнього.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2009 в справі «Калачова проти російської федерації» (заява № 3451/05) зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

У рішенні від 29.01.2019 у справі «Міфсуд проти Мальти» (заява № 62257/15) Європейський суд з прав людини повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Такий же висновок міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 449/433/22.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц міститься наступний висновок: «Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то С К України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Стосовно впливу судового рішення в даній справі на права та обов`язки інших осіб, то Міністерство оборони України, як уповноважений суб`єкт владних повноважень на призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовців Збройних Сил України (ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), звертає увагу на таке.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова КМУ № 168) передбачено право осіб на одноразову грошову допомогу в результаті загибелі військовослужбовця або його смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини.

Згідно з абзацами 1, 8 п. 2 Постанови КМУ № 168, «Особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2цієїпостанови, а також їх смерті внаслідок поранення(контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень ...

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва)».

Так само, у п. 1.4. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, що затверджені наказом Міністерства оборони України від

25.01.2023 № 45, передбачено, що: «Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи ... що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця».

ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 . З огляду на це, право осіб на отримання одноразової грошової допомоги необхідно визначати за законодавством, чинним на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинною станом на 29.08.2022: «У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)».

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі за текстом «Позивач») з 1999 року і по сьогодні проживає з відповідачем - ОСОБА_2 (далі за текстом Відповідач»).

Відповідно до Довідки, виданої Старостою Халчанського старостинського округу від 25 березня 2024 року № 21, ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 з 1999 року по даний час.

Від спільного проживання у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Мати дітей - ОСОБА_2 народження дітей зареєструвала. Оскільки з матір`ю дітей у зареєстрованому шлюбі позивач не перебував і не перебуває, запис про батька дітей у свідоцтво про їх народження та у Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою їх матері, і батька дитини записано як « ОСОБА_6 » ( ім`я та по батькові Позивача - ОСОБА_7 ), а прізвищем дитини « ОСОБА_8 » записано прізвище матері « ОСОБА_8 ».

Разом з матір`ю дітей - ОСОБА_2 , позивач спільно виховували та ростили дітей. Ведуь спільне господарство та створюють всі умови для того, щоб діти не знали ні в чому потреби.

У зв`язку із фінансовими труднощами та роботою позивач не спішив вносити зміни щодо батьківства в свідоцтво про народження своїх дітей.

29 серпня 2022 року старший син позивача - ОСОБА_3 , загинув обороняючи нашу державу в складі Збройних Сил України. Позивач не встиг внести зміни щодо свого батьківства в свідоцтво про народження останнього.

За життя ОСОБА_3 визнавав позивача своїм батьком і відносини були протягом всього його життя як батька та сина.

В особовій справі військового, яка зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , під час заповнення анкетних даних, у графу про батька вписав дані позивача: «...батько: ОСОБА_1 , 1969 р.н...».

З моменту вступу на військову службу, син весь час матеріально підтримував позивача та надсилав на його адресу грошові кошти, що підтверджується відповідними банківськими виписками, які додаються до позовної заяви.

Факт батьківства позивача підтверджує і мати ОСОБА_3 , цивільна дружина - ОСОБА_2 .

Згідно листа вих. № 2682 від 08.10.2024 року Державної спеціалізованої установи «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи» розтин тіла ОСОБА_3 та вилучення будь-якого біоматеріалу не проводився.

Згідно належним чином завіреної копії особової справи загиблого старшого солдата, - ОСОБА_3 , з якої вбачається: в п. 16 Послужного списку загиблий ОСОБА_9 в графі «Батько» вказав ОСОБА_1 , 1969 року народження, в автобіографії, яка заповнена власноруч загиблим ОСОБА_9 , і ним вказано в графі «Рідні» як батька вказано ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

У судовому порядку можуть бути встановлені, також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Проте, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справ у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 4 ч. З статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Згідно з додатком 5 до вищезгаданого порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 4 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», наступний:

- документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни),

- рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин,

- документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Отже, вирішення питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації належить до повноважень комісій при районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, для отримання відстрочки від призову на підставі п. 4 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язаний передусім має надати документи, що підтверджують родинні зв`язки із близьким родичем, який загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Таким чином, Позивач, як батько дитини, яка загинула під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, має право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, проте своє право реалізувати не може, так як запис у Свідоцтві про народження його сина ОСОБА_3 , здійснено зі слів матері, і він у документ як батько дитини не вписаний.

Окрім цього, у разі встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , є біологічним батьком ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини. Позивач набуте право на отримання довідки встановленого зразку. - як особа. - член сім`ї особи, яка загинула при захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а дана довідка. - є однією із підстав для отримання грошових виплат від держави.

Таким чином, Позивач матиме право на виплату грошових коштів, як член сім`ї загиблого, тобто, в подальшому вбачається спір про право, так як даним рішенням також зачіпаються законні права та інтереси інших членів сім`ї (близьких родичів) загиблого ОСОБА_3 . зокрема, зачіпатимуться права Відповідач, яка є матір`ю померлого, тобто, вбачається спір про право.

Саме таких висновків дійшов Кагарлицький районний суд Київської області у цивільній справі № 368/550/24, провадження № 2 о/368/22/24 та у цивільній справі № 368/874/24, провадження № 2-о/368/5/25.

Таким чином, Позивач для встановлення свого батьківства щодо ОСОБА_3 , та захисту своїх законних прав та інтересів як батька дитини, яка загинула внаслідок війни, має єдиний спосіб такого захисту - звернення з даним позовом до суду у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують Спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Також юридичний факт який просить встановити заявник підтверджується показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Керуючись ст.ст.128, 135 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини.

Рішення набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду. Повний текст рішення складено 05.05.2025 року.

Суддя: В.І. Кириченко