Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2025 р. Справа153/397/25

Провадження2-о/153/17/25-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н.А.

заявника - ОСОБА_1

представник заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування особи на утриманні),

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування особи на утриманні). Заявлені вимоги обґрунтовує наступними обставинами: вона є сиротою з дитинства. 24 квітня 2024 року вона втратила останню людину, яка є рідною їй по крові свого рідного брата ОСОБА_3 , офіцера Збройних Сил України, який загину при захисті Батьківщини у м.Часів Яр, Бахмутського району Донецької області. Згідно сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_2 №1342 від 25.04.2024 року командир 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , молодший лейтенант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 05 год. 50 хв. під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків о захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час агресії російської федерації, удару ФПВ зі сторони окупаційних військ рф в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області отримавши травми не сумісні із життям. Із братом вона рідна по мамі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Свого батька вона взагалі не знала, оскільки мати виховувала її одна, а запис у свідоцтво про її народження зроблено зі слів матері. Батько її рідного брата ОСОБА_5 у 2008 році за рішенням Тиврійського районного суду Вінницької області №2-158/2008 року від 07 березня 2008 року був позбавлений батьківських прав, а згодом ІНФОРМАЦІЯ_6 він помер. З грудня 2007 року вона із братом знаходилась у с.Гальжбіївка Ямпільської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області у прийомній сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які піклувалися про них та огорнули батьківською любов`ю. Після закінчення 9 класу у 2017 році її рідний брат ОСОБА_3 навчався у Вінницькому педагогічному коледжі, згодом отримав вищу освіту та закінчив у 2023 році Вінницький аграрний університет та військову кафедру. Увесь цей час її брат поєднував навчання із роботою. Він багато працював з метою забезпечити їй краще життя. Щомісячно він витрачав на неї значні кошти, які він заробляв та забезпечував її одягом по сезону, надавав їй особисті кошти та усі її потреби.

Після того, як вона вступила у 2022 році на навчання до Могилів-Подільського медичного коледжу її брат продовжував утримувати її, орендував їй квартиру, яку щомісячно оплачував, придбав їй комп`ютерну техніку та смартфон, постійно забезпечував її одягом та коштами. Ця допомога брата була постійною, значною для неї та була основним джерелом її існування.

У кінці 2023 року її брата мобілізували на службу у Збройні Сили України. Перебуваючи на навчанні у Національній академії сухопутних військ, а згодом і на війні він щоденно дбав про неї та утримував її, телефонував, передавав кошти, посилки. До часу своєї загибелі, щомісячно оплачував її проживання на квартирі та усі необхідні її витрати. З його загибеллю їй доводиться значно обмежувати себе у необхідних витратах, адже допомога брата і його піклування про неї були основою її повсякденного життя.

У 2023 році на війні загину і її вихователь з прийомної сім`ї ОСОБА_7 . Загибель людини, яка дарувала їй батьківську турботу під час проживання у прийомній сім`ї, а згодом і єдиної рідної людини по крові - її брата ОСОБА_8 , дуже вплинуло на її фізичне та моральне здоров`я. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для подальшого звернення у встановленому законом порядку для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З урахуванням вищевикладеного, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 перебувала на утриманні свого рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 до часу його смерті (загибелі), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 при захисті ним, як військовослужбовцем Батьківщини у м.Часів Яр, Бахмутського району Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Сінчак О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити.

Представник заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_8 , в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмові пояснення в яких заначено наступне: Згідно з ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ч.1).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24 лютого 2022 року по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі - Постанова №168).

Пунктом 2 Постанови №168 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Згідно з ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону (ч. 1).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Згідно з п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до п. 2 Розділу І Положення №564 Комісія утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок), та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290.

Згідно з ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 06 липня 2022 року у справі №240/5809/18 для отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Просить суд врахувати дані пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Надав суду заяву зі змісту якої вбачається, що Міністерство оборони України не заперечує права заявника звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, однак вважає за необхідне зазначити таке: Відповідно до ст. 31 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби..., утриманцями визнаються члени сім`ї загиблого, якщо: "вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування."

Натомість заявницею не подано належних письмових доказів, які б підтверджували регулярність, систематичність та достатність фінансової допомоги з боку загиблого;

У справі відсутні документи, що підтверджують: грошові перекази або банківські транзакції на користь заявниці; договори оренди житла, оплаченого братом; чеки, квитанції чи інші підтвердження витрат саме за рахунок загиблого.

Заявлені свідки особи, що перебувають у дружніх або побутових стосунках із заявницею, і їхні показання не є достатніми самостійно для встановлення юридичного факту. Факт утримання має бути підтверджений не лише родинними відносинами та моральною підтримкою, а фінансовими діями загиблого, які мають реальний, документально підтверджений характер.

З огляду на це, наявні у справі загальні твердження заявниці та свідків про турботу загиблого не відповідають критерію належного доказу, як того вимагають ст. 76, 77 ЦПК України. У зв`язку з вищенаведеним, встановлення факту перебування заявниці на утриманні її брата є юридично передчасним і не підтвердженим належними доказами, що: унеможливлює подальше вирішення питання щодо надання одноразової грошової допомоги у порядку, передбаченому постановою КМУ №168; створює ризик необґрунтованого набуття права на бюджетні кошти, що суперечить вимогам законності. З урахуванням вищевикладеного, просить суд у задоволенні заяви відмовити у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, які підтверджують факт утримання заявниці її загиблим братом.

Представник заінтересованої особи передставник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом встановлено такі фактичні обставини з показів свідків:

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що він проходив кафедру військової підготовки разом із ОСОБА_3 . ОСОБА_8 був унікальний хлопчина та за 2,5 роки служби вони подружилися. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були теплі стосунки. В його присутності ОСОБА_3 неодноразово передавав сім`ї та сестрі ОСОБА_10 продукти харчування та подарунки. З того часу, як ОСОБА_1 пішла на навчання в м.Могилів-Подільський, ОСОБА_11 надавав їй систематично фінансову допомогу, опікувався відносно своєї молодшої сестри. ОСОБА_11 був для ОСОБА_10 другим батьком. На день народження сестри ОСОБА_11 через нього передав ОСОБА_10 подарунок у вигляді мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_3 він знає ще з дитинства, оскільки вони виросли в одному селі. Йому відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_13 сироти та проживали в прийомній сім`ї. ОСОБА_3 мав мету забезпечити сестру ОСОБА_10 всім необхідним. ОСОБА_3 навчався та працював, охоронцем в магазині "Сільпо" м.Вінниця, систематично передавав автобусом з м.Вінниця продукти харчування сестрі. Заробляв та заощаджував кошти сестрі ОСОБА_10 на навчання. З тих пір, як ОСОБА_13 пішла навчатися, ОСОБА_8 забезпечував її одягом, продуктами харчування, оплачував квартиру. В 2020 році ОСОБА_11 вирішив піти на військову кафедру навчатися, в нічну зміну працював. ОСОБА_14 кошти для забезпечення сестри. Йому відомо, що на 18 річчя сестри ОСОБА_8 подарував мобільний телефон. В нього сестра була на першому місці. В грудні 2023 року ОСОБА_11 пішов добровольцем в Збройні Сили України. В 2024 році в 20 числах січня він їхав у відпустку, а ОСОБА_8 був у м.Яворові на полігоні, тому він вирішив до нього заїхати, оскільки вони давно не бачилися. Під час спілкування ОСОБА_11 просив передати сестрі ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 12000 грн.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказала, що вона навчається разом з ОСОБА_16 в медичному коледжі в одній групі. Їй відомо, що ОСОБА_13 проживала разом із братом в прийомній сім`ї. ОСОБА_13 проживала на квартирі в м.Могилів-Подільський, оскільки її брат ОСОБА_8 не хотів, щоб вона проживала в гуртожитку. Вона разом з ОСОБА_10 неодноразово забирали продукти харчування, які систематично ОСОБА_11 передавав автобусом з м.Вінниця до м.Могилів-Подільський. ОСОБА_17 ОСОБА_8 надавав кошти на квартиру, одягав та забезпечував ОСОБА_10 . Їй відомо, що ОСОБА_11 подарував ОСОБА_10 ноутбук. В квітні 2023 року прийшло сповіщення, що загинув прийомний батько ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , в цей час ОСОБА_8 був постійно поруч із ОСОБА_10 . Влітку 2023 року ОСОБА_10 їздила до брата в м.Вінницю, де вони проводили час разом. В серпні ОСОБА_10 брат подарував мобільний телефон, через знайомого. В грудні 2023 року ОСОБА_8 призвали, ОСОБА_10 дуже хвилювалась за нього, а ІНФОРМАЦІЯ_4 прийшло сповіщення, що загинув її брат ОСОБА_8 . Після смерті брата ОСОБА_10 повернувся в м.Могилів-Подільський на навчання, однак їй було морально складно, тому вона проживала разом із нею на квартирі та підтримувала подругу. Окрім цього, їй відомо, що після смерті брата ОСОБА_10 стало фінансово дуже важко утримувати квартиру та забезпечувати себе всім необхідним. У зв`язку із чим, ОСОБА_10 почала працювати на різних підробітках після навчання.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказала, що проживає в с.Гальжбіївка Могилів-Подільського району Вінницької області. З 2007 року ОСОБА_13 та ОСОБА_11 почали проживати в селі Гальжбіївка в прийомній сім`ї. Їй відомо, що ОСОБА_11 систематично надавав продукти харчування, оплачував житло, купував дорогі подарунки та забезпечував одягом сестру ОСОБА_19 . Її чоловік військовий, був поранений та проходив лікування в шпиталі м.Вінниця. ОСОБА_11 провідував її чоловіка та через неї ОСОБА_8 передавав ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 10 000 грн. Також їй відомо, що ОСОБА_11 подарував ОСОБА_20 ноутбук та мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні вказала, що 2007 році до її сім`ї надішло двоє діток ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , яким вона та її чоловік опікувались, як рідними дітьми. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ходили в дитячий садочок, до школи. Після закінчення 9 класу ОСОБА_11 вступив до ОСОБА_22 педагогічного училища та навчався на вчителя фізкультури, отримував стипендію, окрім цього займався підзаробітками. Після закінчення коледжу ОСОБА_8 вступив до ВНЗ для здобуття вищої освіту, паралельно вступив на військову кафедру, навчаючись у ВНЗ, працював охоронцем в супермаркеті «Сільпо». Ввесь період часу ОСОБА_11 піклувався про єдину сестру ОСОБА_10 , передавав їй продукти харчування, одяг, взуття, забезпечував всім необхідним. В 2022 році ОСОБА_10 вступила до медичного коледжу в м.Могилів-Подільський, ОСОБА_11 повністю взяв на себе оплату квартири сестрі та комунальні послуги, систематично передавав автобусом ОСОБА_10 продуктами харчування з м.Вінниця та грошові кошти. Придбав сестрі ноутбук , а на день народження подарував мобільний телефон. В липні 2022 року ОСОБА_8 закінчив військову кафедру та університет. Після закінчення військової кафедри він очікував документи, щоб отримання військове звання та продовжити військову службу. В грудні 2023 року ОСОБА_8 пішов на службу на Яворівському полігоні Львівської області. Звідти систематично передавав ОСОБА_10 грошові кошти. Після закінчення навчання на Яворівському полігоні в березні 2024 році його відправили в м.Часів Яр, а ІНФОРМАЦІЯ_9 в м.Часів Яр загинув ОСОБА_11 .

З досліджених судом письмових доказів, а саме ІНФОРМАЦІЯ_10 в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області народилась ОСОБА_1 , батьками якої зазначено ОСОБА_23 та ОСОБА_4 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , Копія Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №2 (а.с.6-7).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 в м.Вінниця народився ОСОБА_3 , батьками якого за назначено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.8).

З копії розпорядження №561 від 21 грудня 2007 року «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_1 » встановлено, що над ОСОБА_1 було встановлено опіку та призначено ОСОБА_21 опікуном ОСОБА_1 (а.с.9).

З копії розпорядження «Про створення прийомної сім`ї і передачу дитини на виховання та спільне проживання» від 31 травня 2008 року №279 встановлено, що на базі родини ОСОБА_7 та ОСОБА_21 було створено прийомну сім`ю. Передано прийомній сім`ї на виховання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який був тимчасово влаштований в дану сім`ю (а.с.10-11).

З копії довідки Служби у справах дітей Ямпільської міської ради від 02 серпня 2024 року №01-02/189 встановлено, що ОСОБА_3 на період встановлення соціально-правового статусу був тимчасово влаштований в сім`ю ОСОБА_21 та ОСОБА_7 . Відповідно до рішення Тивірвського районного суду Вінницької області №2-158/2008 від 07 березня 2008 року, батька дитини ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав. Мати дитини ОСОБА_4 померла. Згодом помер батько.

З моменту влаштування та до моменту загибелі ОСОБА_3 виховувався, проживав та був зареєстрований у домоволодінні родини Побережних. Батьки вихователі забезпечили ОСОБА_3 доступ до вищої освіти, закінчив Вінницький педагогічний університет (а.с.12).

З копії довідки виданої старостою Гальжбіївського старостинського округу від 27 травня 2024 року встановлено, що ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_21 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.13).

З копії довідки виданої директором Могилів-Подільського медичного фахового коледжу від 03 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 студентка 3 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 223 Медсестринство, освітньо-професійною програмою «лікувальна справ» Могилів-Подільського медичного фахового коледжу, навчається за регіональним замовленням. Термін навчання з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2025 року (а.с.14).

З копії довідки виданої директором Могилів-Подільського медичного фахового коледжу від 04 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 студентка 3/11 ф ОПП «Лікувальна справа» в гуртожитку Могилів-Подільського медичного фахового коледжу не проживає. (а.с.15).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 лютого 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 (а.с.16).

З копії сповіщення сім`ї від 25 квітня 2024 року №1342 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_13 було сповіщено ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 05 год. 50 хв. під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час агресії рф (а.с.17).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).

З копії довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявні наступні актові записи відносно загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :актовий запис про смерть матері ОСОБА_4 , складений 07.12.2007 року; актовий запис про смерть батька ОСОБА_5 , складений 20.06.2011 року, актовий запис про шлюб відсутній, актовий запис про народження дітей відсутній (а.с.19).

З копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_7 встановлено, що ОСОБА_3 перебував на військовій службі в Збройних Силах України з 19 січня 2024 року (а.с.22).

Вирішуючи питання щодо встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні її брата ОСОБА_3 , суд виходить з таких положень цивільного законодавства:

Відповідно до ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з положеннями ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (далі - Постанова Пленуму ВСУ № 5) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

В пункті 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Таким чином, в судовому порядку можливо встановити факти, коли ці факти безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.

Метою встановлення факту у даній справі заявниця вказала реалізацію права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» .

За змістом ст.315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона перебувала на утриманні свого рідного брата військовослужбовця ОСОБА_3 .

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється у порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах першому-третьому пункту другого статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до п.а) ч.4 ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Відповідно до ч.6 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до положень статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 95 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою по матері. Матір ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_14 . Батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_15 . Відомості про батька ОСОБА_1 були записані на підставі ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з грудня 2007 року стали сиротами та проживали у с.Гальжбіївка Ямпільської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області у прийомній сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які піклувалися про них.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (на даний час 19 років) є студенткою денної форми навчання Могилів-Подільського медичного фахового коледжу та навчається за регіональним замовленням. Інших доходів у неї не має. З показів свідків слідує, що померлий ОСОБА_3 взяв на себе обов`язок щодо утримання єдиної рідної сестри та починаючи з 2022 року до дня смерті 2024 року систематично забезпечував ОСОБА_1 продуктами харчування, грошовими коштами та одягом. Допомога, яка надавалася заявниці загиблим братом, була для неї постійним, систематичним та основним джерелом її існування. Вказані обставини знайшли своє підтвердження фактичними даними, отриманими із досліджених письмових доказів та показів свідків, які не суперечать між собою.

Суд з огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що заявниця перебувала на утриманні свого брата до моменту загибелі останнього як військовослужбовця. Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , судом не встановлено. Встановлення даного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, від встановлення якого залежить реалізація її права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та іншого порядку його встановлення немає.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи заявника і має підстави для задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування особи на утриманні) задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 перебувала на утриманні свого рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 до часу його смерті (загибелі), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 при захисті ним , як військовослужбовцем Батьківщини у м.Часів Яр, Бахмутського району Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 травня 2025 року.

Суддя: Дзерин М.М.