Справа № 161/5394/25
Провадження № 2/161/2571/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Гриня О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.

1.1. Позиція позивача.

24 березня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року №161/10998/18, ухвалено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що присуджений судом розміром аліментів не достатній для задоволення потреб дитини, якій наразі виповнюється 15 років.

З наведених вище підстав просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати їх з відповідача у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку).

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що він має на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу. Крім того вказує, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, передбачені ст.192 СК України.

1.3. Рух справи.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 22 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У відповідності до положень ч.2 ст.279 ЦПК України, розгляд справи по суті розпочався 25 квітня 2025 року

2. Мотивувальна частина.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2018 року №161/10998/18, ухвалено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Наразі судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в органах ДВС.

Відповідач з 31 січня 2023 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно перевірених судом відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, відповідач у починаючи з лютого 2023 року отримує дохід у вигляді грошового забезпечення від військової частина НОМЕР_1 , в середньому від 40 до 70 тисяч гривень щомісяця.

З матеріалів справи слідує, що відповідач має неповнолітнього сина від іншого шлюбу, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того відповідач має повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка наразі навчається у Луцькому національному технічному університеті на заочній формі навчання.

2.2. Позиція суду.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Застосовуючи дані положення матеріального закону до розглядуваних правовідносин суд зазначає, що запропонована позивачем зміна способу стягнення, а саме твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на частку від заробітку у розмірі 1/4, призведе до фактичного збільшення розміру аліментів, які стягується з відповідача, адже його теперішній дохід становить 40-70 тисяч грн. щомісяця, а 1/4 від цієї суми становить 10-17,5 тисяч гривень щомісяця. Вказане значно перевищує стягуваний розмір аліментів у розмірі 1 598,00 грн.

Тому, в даному випадку діють правила статті 192 СК України, відповідно до яких, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки, позивач цим позовом просить суд фактично збільшити розмір аліментів приблизно у десять разів, вона має процесуальний обов`язок довести наявність істотних обставин, передбачених ст.192 СК України для зміни розміру присуджених аліментів.

Однак позивач не довела суду наявність істотних обставин, передбачених ст.192 СК України, для зміни розмірів аліментів.

Так, матеріали справи не містять у собі будь-яких доказів того, що матеріальний стан або стан здоров`я дитини погіршився починаючи з 2018 року, коли аліменти були присуджені, і позивач наполягала саме на стягненні їх у твердій грошовій сумі. Саме по собі дорослішання дитини не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, адже на кожну вікову групу дитини визначений свій розмір прожиткового мінімуму, 50% від якого і стягується на користь позивача.

Сама по собі зміна матеріального становища відповідача у вигляді проходження ним військової служби, не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, без поєднання з іншими істотними обставинами, як то зміна матеріального стану, стану здоров`я дитини тощо.

Крім того, відповідач має двох інших утриманців неповнолітнього сина ОСОБА_4 , та повнолітню доньку ОСОБА_5 , яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Відповідач зобов`язаний утримувати цих осіб також, в силу положень ст.ст.180, 199 СК України. Ці обставини не могли бути відомі суду під час видачі судового наказу про стягнення аліментів, адже він видається у безспірному порядку відповідно до повідомлених стягувачем відомостей.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивач не довела суду наявність істотних обставин для збільшення розміру аліментів, які передбачені ст.192 СК України, враховуючи наявність у відповідача двох інших утриманців, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.265ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено та підписано 06 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ