Справа № 595/644/25
Провадження № 2/595/291/2025
У Х В А Л А

06.05.2025 місто Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сверлик Ольга Василівна, до відділу освіти, культури, молоді та спорту Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області про стягнення заборгованості за цивільно-правовими договорами, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сверлик О.В., звернулася в суд із позовною заявою до відділу освіти, культури, молоді та спорту Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області про стягнення заборгованості за цивільно-правовими договорами, у якій просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість з виплати за цивільно-правовими договорами та проведення додаткових психолого-педагогічних і корекційно-розвиткових занять за квітень, травень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2024 року в сумі 35066,84 грн.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивачка посилається на пункт 1 частини 1 статті 5 Закон України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, за правилом пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивачка звернулася до суду із вимогою про стягнення з відповідача в її користь заборгованості з виплати за цивільно-правовими договорами та проведення додаткових психолого-педагогічних і корекційно-розвиткових занять за квітень, травень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2024 року в сумі 35066,84 грн.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 зробила висновок, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачки про стягнення заборгованості за цивільно-правовими договорами.

Відтак, позивачі звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» виключно щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Водночас, за подання позову про стягнення заборгованості за цивільно-правовими договорами позивач повинен здійснити сплату судового збору.

Порядок сплати судового збору регламентує Закон України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, позивачці необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн, надавши оригінал документу про сплату судового збору.

За правилами, визначеними ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сверлик Ольга Василівна, до відділу освіти, культури, молоді та спорту Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області про стягнення заборгованості за цивільно-правовими договорами - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачці ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Созанська