Справа № 191/1853/24
Провадження № 2/191/648/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Фермерського господарства «С(Ф)Г «Свитязь» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «С(Ф)Г «Свитязь» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, яку в подальшому уточнив.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №166060, виданого 30.08.2002 року на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №362-р від 26.06.2002 року, ОСОБА_1 , належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер : 122488200:01:001:0248, площею 6.1200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 передано в оренду Фермерському господарству «С(Ф)Г „СВИТЯЗЬ"» строком на 49 років відповідно договору оренди земельної ділянки (паю), укладеного 20.06.2013 року № б/н та зареєстровано 25.11.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове прав 7852314 (надалі договір оренди земельної ділянки).

Відповідно до п. 4.1 укладеного Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату у розмірі 4630 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, протягом строку дії договору. Орендна плата справляється за кожен рік користування земельною ділянкою не пізніше до 1 квітня наступного року.

Таким чином, спірний договір почав діяти з 20.06.2013 року і орендна плата повинна була виплачуватись не пізніше 1 квітня 2014 року, а в подальшому не пізніше до 1 квітня наступного року.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.08.2024 року за період з 1 кварталу 2013 року по 1 квартал 2024 року, позивач отримав наступні доходи від відповідача :

- 2013 рік, 2 квартал 2014 року сума нарахованого доходу за 2013 рік становить 4629,95 грн.;

- 2014 рік, 4 квартал 2015 року, сума нарахованого доходу за 2014 рік становить 5800,00 грн.;

- 2015 рік, 1 квартал 2017 року, сума нарахованого доходу за 2015 рік становить 6940,00 грн.;

- 2016 рік, 1 квартал 2019 року, сума нарахованого доходу за 2016 рік становить 11565,00 грн.;

- 2017 рік, 1 квартал 2020 року, сума нарахованого доходу за 2017 рік становить 12000,00 грн.;

- 2018 рік, березень 2021 року, сума нарахованого доходу за 2018 рік становить 12000,00 грн.;

- 2019 рік, серпень 2022 року, сума нарахованого доходу за 2019 рік становить 12000,00 грн.;

- 2020 рік, травень 2023 року, сума нарахованого доходу за 2020 рік становить 12000,00 грн..

Примітка : виплата за 2018 рік у розмірі 6940 грн. не може бути прийнята до уваги, оскільки у графі «код та назва ознаки доходу/код ознаки пільги» зазначено «127-інші доходи», що не відноситься до коду «106- надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду».

Крім того, представник позивача просив суд не приймати до уваги аркуш формату А4 на якому наявний запис із прізвищами та цифрами в якості належного та допустимого доказу можливої виплати орендної плати, оскільки даний аркуш формату А4 не відповідає вимогам платіжного документу або документу який може слугувати підтвердженням виплати орендної плати. На аркуші паперу формату А4 вказано, що начебто виплачено оренду плату за 2021 рік, але відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.08.2024 року за період з 1 кварталу 2013 року по 1 квартал 2024 року, позивач не отримував від відповідача у 2021 році доходи у розмірі 26 000 грн. в якості виплати орендної плати, у тому числі і в інші роки. Також, звертає увагу у суду на те, що надана копія платіжної інструкції від 05.12.2023 року про начебто перерахування орендної плати позивачу у розмірі 4687.95 грн. не відображено у відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.08.2024 року за період з 1 кварталу 2013 року по 1 квартал 2024 року. З огляду на викладене, відповідач починаючи з 2015 року систематично допускає не своєчасну виплату орендної плати із затримкою понад 1 рік.

Представник відповідача зазначає, що відповідач сплачував оренду плату за користування земельною ділянкою у більшому розмірі та наперед.

Відповідно до вимог пункту 4.1. Договору оренди земельної ділянки, «Орендар на визначених у цьому розділі умовах не може вносити плату на майбутній період».

Отже, спірним договором оренди земельної ділянки заборонено орендареві сплачувати орендну плату на перед, тобто на майбутній період. З огляду на викладене, твердження представника відповідача про існування якоїсь переплати за оренду плату не відповідає вимогам Договору оренди землі, який укладено між позивачкою та відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частиною 1 ст.96 Земельного Кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати.

Однак, починаючи з 01.04.2015 року відповідач порушує свої зобов`язання щодо своєчасної оплати орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою. Так, відповідачем не сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік. Починаючи з 01.04.2015 року відповідач порушує строки виплати орендної плати на понад 1 рік, а в інших випадках понад 21 місяць.

Станом на 16 квітня 2024 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування земельною ділянкою не сплачено жодної копійки. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за вказаний період відповідачем не надано. На неодноразові звернення позивача до відповідача з метою отримання грошових коштів за користування земельною ділянкою або про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою.

Відповідно до умов договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4630 грн. орендодавець має право своєчасного внесення орендної плати.

Незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди землі, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним.

За даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0248 - складає 204018.23 грн., тобто орендна плата за землю згідно умов договору оренди складає - 6120.55 грн. на рік.

Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки за період 2021 - 2023 роки складає 18361.65 грн.

На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди земельної ділянки може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 4.1. договору оренди земельної ділянки встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 1 квітня наступного року.

У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2015-2023 роках, є невиконанням обов`язків Фермерським господарством «С(Ф)Г «СВИТЯЗЬ», передбачених договором оренди, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі від 20.06.2013 року № б/н та зареєстровано 25.11.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право 7852314.

Порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою 2021 - 2023 роках є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання договору оренди.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У зв`язку з цим, представник позивача просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 20.06.2013 року № б/н, що зареєстрований 25.11.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право 7852314, який укладено між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «С(Ф)Г «СВИТЯЗЬ» щодо земельної ділянки кадастровий номер 122488200:01:001:0248, площею 6.1200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області; стягнути з Фермерського господарства «С(Ф)Г «СВИТЯЗЬ» на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати у сумі 18361.65 грн.; зобов`язати Фермерське господарство «С(Ф)Г «СВИТЯЗЬ» повернути позивачу шляхом підписання акту приймання - передачі земельну ділянку кадастровий номер 122488200:01:001:0248, загальною площею 6.1200 га, що розташована на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в стані придатному для цільового використання; а також стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала відзив на позовну заяву, згідно якого просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, оскільки орендна плата за 2021-2023 роки сплачувалась у більшій сумі наперед, таким чином існує навіть переплата за користування земельною ділянкою. Також просила суд застосувати строки позовної давності,оскільки представник позивача звернувся до суду із позовом у 2024 року, тобто із пропуском строків позовної давності в частині вимог щодо стягнення боргу з орендної плати на земельну ділянку та в частині розірвання договору від 20.06.2013 року з підстав порушення сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Також просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн., всі судові витрати покласти на позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Крім того, ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності…. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Отже, із наведених судом норм Конституції України вбачається, що держава Україна приділяє особливу увагу захисту права власності на землю.

Відповідно до ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України ( 220-2004-п ).

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю Серії Р2 №166060, ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №362-р від 26.06.2022 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 6.120 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Зайцівської сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В матеріалах справи міститься копія Договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та «С(Ф)Г «Свитязь», згідно п.1.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в Зайцівській сільській раді.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 6,120 га., кадастровий номер : :01:001:0248.

Згідно п. 4.2 Договору, розмір орендної плати щорічно переглядається у випадку і з моменту, в тому числі у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Також, відповідно до п. 4.3. Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права, 25.11.2014 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки б/н, виданий 20.06.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та «С(Ф)Г «Свитязь».

Отже, договір оренди вважається укладеним з дати його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме, з 25.11.2014 року.

Згідно довідки ФГ «С(Ф)Г» Свитязь» №12 від 25.03.2024 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ФГ «С(Ф)Г «Свитязь» було виплачено 05.12.2023 року на наданий Вами рахунок орендну плату згідно договору оренди на земельну ділянку в розмірі, зазначеному в договорі не менше 3% від нормативної грошової оцінки на земельну ділянку в сумі 4685,29 грн.. Договір діє до 26.11.2063 року. Факт перерахування «С(Ф)Г «Свитязь» на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 підтверджується копією платіжної інструкції №166 від 05.12.2023 року.

Також, в матеріалах справи міститься копія відомості про отримання паю за 2021 рік, згідно якої ОСОБА_3 отримав 26000 грн., про що поставив свій підпис.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, уточнюючи свої позовні вимоги, посилався на порушення своїх прав починаючи з 2015 року по 2023 рік, а саме, порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Згідно п. 4.1. договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у розмірах 4630 грн.. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Періодичність внесення орендної плати один раз на рік. Розрахунки закінчуються не пізніше до 1 квітня наступного року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.08.2024 року (а. с. 80 82) вбачається, що в період з 2015 року по 2023 рік відповідачем були здійснені нарахування та виплати орендної плати. В деякі роки за цей період вбачається затримка виплати орендної плати. Лише в 2016 році не здійснювалися нарахування та виплати. Крім того, за 2018 2020 роки відповідачем ФГ С(Ф)Г «Світязь» своєчасно сплачено орендну плату. За 2021 рік орендну плату сплачено у третьому кварталі в серпні місяці 2022 року в сумі 12000 грн. За 2022 рік орендну плату сплачено у другому кварталі в травні місяці 2023 року в сумі 12000 грн. За 2023 рік сплачено орендну плату 05.12.2023 року згідно платіжної інструкції № 166 в сумі 4685 грн. 29 коп. (а. с. 54). Також за 2023 рік згідно відомості про суми нарахованого доходу (а. с. 101) СФГ «Свитязь» нараховано та виплачено фізичній особі з РНОКПП НОМЕР_1 , яким є позивач ОСОБА_1 , 5820 грн. 23 коп. Крім того, згідно копії списку орендодавців про сплату орендної плати за 2021 рік ОСОБА_1 сплачено 26000 грн., про що мається його особистий підпис (а. с. 55). Фактично починаючи з 2020 року відповідач сплачував позивачу орендну плату щорічно по 12000 грн., що становить більше аніж розмір визначеної договором орендної плати з урахуванням індексації.

Отже, судом встановлено, що відповідачем за вказаний період допускалися затримки виплати орендної плати, але дані обставини не можуть бути єдиною підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки позивачем не доведено належними доказами завдання йому істотної шкоди внаслідок дій відповідача.

Розраховуючи розмір заборгованості в сумі 18 361 грн. 65 коп. за період з 2021 по 2023 рік, позивач послався на витяг № НВ-024 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 16.04.2024 року (а. с. 15), яка становила 204018, 23 грн. Але, дану нормативну грошову оцінку, як розрахункову величину для визначення розміру орендної плати за 2024 рік, позивач враховує й за минулі роки 2021-2023 р.р., що є безпідставним.

Крім того, з досліджених судом вищевказаних письмових доказів встановлена відсутність заборгованості по сплаті орендної плати з 2021 по 2023 роки.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Оскільки позовна вимога про повернення земельної ділянки позивачу в стані придатному для цільового використання є похідною, то в її задоволенні також необхідно відмовити.

За таких обставин, заявлена відповідачем позовна давність застосуванню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, тому в розумінні вимог ст.141 ЦПК України не підлягають й стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Що стосується вимог представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., то суд дійшов наступного висновку.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За приписами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представником відповідача відповідних документальних цьому підтверджень не надано, тому вимоги представника відповідача про стягнення з позивача на користь ФГ С(Ф)Г «Світязь» витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,19,81,141,247,259,263-265,274,279,280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Фермерського господарства «С(Ф)Г «Свитязь» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська