Справа № 206/6610/24
Провадження № 2-др/206/5/25
01.05.2025 м. Дніпро
Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Нестеренко Т.В.,
за участю: секретаря Шевцової В.В.,
представника позивача адвоката Саєнка І.М.,
представника відповідача прокурора Запорожської Д.Є.,
представника третьої особи Паращенко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Самарського районного суду міста Дніпра цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який звернувся до суду в особі представника позивача Саєнка Івана Максимовича, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, після розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , який звернувся до суду в особі представника позивача ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду,
Заява мотивована тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2025 року вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. З відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду стягнуто 344000 (триста сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник Саєнко І.М., заявлені вимоги підтримали, вважаючи їх цілком обґрунтованими та законними. Також адвокат Саєнко І.М. зазначив суду, що дійсно, ОСОБА_1 звернувся до нього за правничою допомогою 07 липня 2024 року, про що було укладено договір та вони хверталися з позовною заявою до Самарського районного суду м.Дніпропетровська у жовтні 2024 року. Але 05.11.2024 року ухвалою суду зазначений позов було залишено без розгляду за заявою позивача, тому вони повторно звернулися до суду з позовом 17.12.2024 року за тих самих обставин. Відповідно і витрати на правничу допомогу розраховуються з часу укладення договору про надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі. Пізніше, 01 січня 2025 року, умови договору були змінені на зменшення розміру витрат на надання професійної правничої допомоги.
Представник відповідача, прокурор Запорожська Д.Є. проти заявлених вимог заперечувала вважаючи, що надані позивачем в обґрунтування суми витрат на правничудопомогу у даній справі виходить за розумні межі, не відповідає реальності адвокатських витрат у конкретних обставинах справи.
Представник третьої особи, Державної казначейської служби України, також заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що вони не є співмірними із складністю справи та такими, що не відповідають дійсним витратам понесеним Солодовником А.В. в зв`язку з наданими адвокатом послугами.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.
Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійсненням відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3ст. 137 ЦПК України).
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.
Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.
Згідно з ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро "САЄНКО І ПАРТНЕРИ" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі № 4/24 від 07 липня 2024 року.
Відповідно до наданих адвокатом Саєнком І.М. письмових доказів, а саме: квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 07 липня 2024 року, позивачем було сплачено двадцять тисяч двісті двадцять сім гривень; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 07 жовтня 2024 року, позивачем було сплачено двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять сім гривень; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №19 від 07 листопада 2024 року, позивачем було сплачено вісім тисяч двісті дев`яносто одна гривень; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 07 грудня 2024 року, позивачем було сплачено вісім тисяч триста шістдесят гривень, за надання професійної правничої допомоги в цивільному процесі, відповідно до Договору від 07.07.2024 року.
Відповідно до наданого адвокатом у заяві розрахунку, всі розрахунки починаються з 10 грудня 2024 року.
Також судом встановлено, про що не заперечували сторони, що ОСОБА_1 як позивач звертався до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою 30.10.2024 року. Але Ухвалою суду від 05.11.2024 року зазначену заяву було залишено без розгляду за його власною заявою.
Повторно ОСОБА_1 як позивач звернувся до суду 17.12.2024 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2025 року вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. З відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду стягнуто 344000 (триста сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.
Тобто позивачем та його захисником не підтверджено письмовими доказами та не доведено, що суми коштів, сплачені за квитанціями до прибуткового касового ордера №16 від 07 липня 2024 року, №18 від 07 жовтня 2024 року та № 21 від 07 грудня 2024 року, є витратами, пов`язаними саме з правничою допомогою адвоката для звернення із зазначеною позовною заявою та пов`язані з розглядом саме цієї цивільної справи.
Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати відповідачем професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про часткове задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі вісім тисяч триста шістдесят гривень, які були сплачені позовачем відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 07 грудня 2024 року, зазначений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.59 Конституції України, ст. 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 272, 273 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 який звернувся до суду в особі представника позивача Саєнка Івана Максимовича, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06.05.2025 року.

Суддя Т.В. Нестеренко