Справа № 645/2896/25
Провадження № 2-о/645/73/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

05 травня 2025 р. м.Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі представника- адвоката Бабій Лідії Володимирівни, про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить:

- встановити факт неправильності запису про національність батька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі про народження від 14.10.1951 року номером 861 складеного Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції та зобов`язати Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до графи «національність батька», а саме зазначити національність не «українець», а «німець»;

- встановити факт неправильності запису про національність одного із подружжя (чоловіка), а саме - ОСОБА_1 в актовому записі про державну реєстрацію шлюбу № 8 від 06 січня 1968 року складеного Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міного управління юстиції та зобов`язати Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до графи «національність», а саме зазначити національність не «українець», а «німець»;

- встановити факт неправильності запису про національність батька - ОСОБА_1 в актовому записі про народження № 11991 від 02 грудня 1981 року та зобов`язати Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до графи «національність батька», а саме зазначити національність не «українець», а «німець».

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його батьком. В свідоцтві про народження ОСОБА_3 національність його батька (дідуся заявника), ОСОБА_4 , зазначено «українець». Проте, відомості про національність дідуся, внесені в свідоцтво про народження, не відповідають дійсності. Дідусь ОСОБА_1 по батьковій лінії - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за національністю був «німець». Отже в актовому записі про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було складено 14.10.1951 року за номером 861 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, у відомостях про батька в графі «національність» зазначена національність «українець» замість вірної «німець». Відповідно інформація яку містить актовий записи про шлюб ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було зареєстровано 10.10.1980 року за номером 603 складений Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, а саме в графі «національність» не відповідає дійсності, оскільки в графі «національність» зазначено «українець» замість «німець». Зазначене призвело до того, що і в актовому записі про народження самого заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який було складений 02.12.1981 року за номером 11991 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, у відомостях про батька в графі «національність» також зазначено «українець» замість вірної «німець». Заявник звернувся до органів реєстрації актів цивільного стану з приводу виправлення розбіжностей (внесення змін), але йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду.

Ознайомившись із даною заявою, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно статті 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою.

Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) (провадження № 11-381апп19) вказавши, що у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Схожих за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19), а також Верховний Суд постановах від 30 січня 2020 року у справі № 754/7901/19 (провадження № 61-16791св19), від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19 (провадження № 61-21818св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 759/13784/19 (провадження № 61-1024св20).

Отже, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності, питання, порушене заявником у поданій до суду заяві, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та судовому розгляду взагалі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.11.2023 №216/4127/23 (провадження № 61-14213св23).

В зв`язку з чим, ця справа не підлягає розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, а й судовому розгляду взагалі, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку таких фактів, про встановлення яких просить заявник.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 186 , 260 ЦПК України , суддя,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в особі представника- адвоката Бабій Лідії Володимирівни, про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, який має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Спесивцев