Справа № 464/2433/25
пр.№ 2/464/1439/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

з участю секретаря судових засідань БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 грудня 2018 року у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного территориального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №588.

Позов мотивує тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів протягом останніх двох років спільного проживання між ними почали виникати постійні непорозуміння, конфлікти та сварки. Влітку у 2024 році вже поставало питання про розірвання шлюбу, однак дізналась про свою вагітність, тому спробували зберегти сім`ю, якій дали ще один шанс заради дітей. Під час вагітності та після народження дитини стосунки суттєво погіршились, чоловік постійно чинив до неї психологіний тиск, дозволяв собі рукоприкладство, намагався знищити її психологічно, незважаючи на те, що й так перебувала у вразливому психологічному стані через вагітність та народження молодшої дитини, коли навпаки потребувала його підтримки. Перед поданням позову відповідач вкотре застосував до неї психологічний та фізичний тиск, скориставшись її вразливим станом, забрав обох дітей, яких вивіз в невідомому напрямку. Молошому сину лише два місяці, перебуває на змішаній формі годування, відповідач позбавив своїми діями можливість отримувати малюка грудне вигодовування, з якими вона й так має проблеми через постійні сварки та тиск чоловіка, який, очевидно, прагне знищити її психологічно. Незважаючи на те, що проживають у одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть, як повноцінна сім`я подружніх стосунків не підтримують, спілкування зводиться виключно з питань, які стосуються дітей, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам та їх дітей, які змушені проживати з постійними сварками між батьками та заплаканою матір`ю. Збереження шлюбу негативно впливає на її стан здоров`я та психіку, тому просить позов задоволити.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно. Позивачка та відповідач подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Відповідач позов визнав.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 16 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до судового розгляду на 06 травня 2025 року.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2018 року у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного территориального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №588.

У відповідності до копії своцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30 травня 2019 року Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного территориального управдління юстиції у Львівській області ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12 лютого 2025 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_6 .

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різне відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально.

Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.

Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98).

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється удень набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати їх сторони наміру не мають.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та дітей.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., згідно квитанції №27 від 14 квітня 2025 року.

З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачці необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача необхідно покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 605 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_7 задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 21 грудня 2018 року у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного территориального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №588.

Повернути ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , сплачені позивачем при подачі позову до суду судові витрати в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК