Справа № 159/8703/24
Провадження № 2/159/463/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представників третіх осіб - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ковельська районна державна адміністрація Волинської області (Волинська область, м. Ковель вул. Незалежності, 73), Голобська селищна раду Ковельського району Волинської області(45070 Волинська область, Ковельський район, селище Голоби, вул. Ковельська, буд.1), про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ), від імені якого діє представник Петрук Володимир Адамович (далі представник позивача), звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач або ОСОБА_3 ), в якій просить:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , який є племінником ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) зі складу земель колишнього КСП імені Івана Франка на території Голобської селищної територіальної громади (колишньої Радошинської сільської ради) Ковельського району Волинської області, площею 3,34 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0102025, виданого на підставі розпорядження Ковельської районної державної адміністрації від 31 жовтня 1996 року № 369, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 09 грудня 1996 року за № 96 на ім`я ОСОБА_5 , який успадкував, проте не переоформив на своє ім`я ОСОБА_4 , в порядку спадкування після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .Батьки позивача проживали будинку разом з тіткою - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті ОСОБА_5 належне їй майно, а саме право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Франка на території Радошинської сільської ради Ковельського району успадкував ОСОБА_4 , який спадщину прийняв шляхом спільного постійного проживання із ОСОБА_5 до дня смерті, але не оформив своїх прав на вказаний пай. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 . Згідно заповіту ОСОБА_4 від 30.07.2013, посвідченого секретарем Білашівської сільської ради Ковельського району в реєстрі під № 33, все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося ОСОБА_4 заповів своєму сину - ОСОБА_1 . Спадщину ОСОБА_1 прийняв шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день відкриття спадщини.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Демчук Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , однак отримав відмову в його видачі у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на спадкове майно та відсутності документів, які підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_4 , як племінника ОСОБА_5 .

У зв`язку з викладеним позивач просить суд встановити факт родинних відносин, а саме що він є сином ОСОБА_4 , який є племінником ОСОБА_5 , та просить визнати за ним право на земельну частку (пай).

Як на підставу своїх вимог посилається на положення статей 1217, 1218, 1233, 1241, 1261 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) статей 81, 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України), п. 24 постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Відповідач ОСОБА_3 у клопотанні про розгляд справи за його відсутності висловився про визнання позовних вимог ОСОБА_1 Голобська селищна рада Ковельського району Волинської області у заяві про розгляд справи за її відсутності повідомила про відсутність у неї заперечень щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 03.01.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 03.02.2025.

03.02.2023 суд ухвалою залучив до участі у справі в якості заінтересованої особи Голобську селищну раду Ковельського району Волинської області

03.02.2025 суд визнав явку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 обов`язковою, витребував у Рожищенській державній нотаріальній конторі Волинської області спадкову справу, відклав підготовче судове засідання на 18.02.2025.

06.02.2025 за допомогою системи «Електронний суд», головою Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності її представника, який повідомив про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1

18.02.2025 суд відклав підготовче судове засідання на 17.03.2025, у зв`язку із ненадходженням спадкової справи від Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області та наголосив на обов`язковій явці до суду позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 17.03.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 31.03.2025.

До початку судового засідання 31.03.2025 позивач подав клопотання про виклик свідків, яке суд задовольнив та відклав судове засідання на 11.04.2025.

У судовому засіданні 11.04.2025 суд допитав свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також позивача за його заявою та оголосив перерву до 24.04.2025.

У судове засідання 24.04.2025 прибув позивач та його представник, які просили суд задовольнити позову, а також відповідач, який позов визнав. Треті особи у судове засідання не прибули, хоча належно повідомлялися про час, дату і місце розгляду справи.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

Суд ухвалив здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

У судовому засіданні 24.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 05.05.2025.

Свідоцтвом про народження від 26.03.2022 серії НОМЕР_2 , видоного повторно, стверджується народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 батьком якого є ОСОБА_4 , а мамою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 , у віці 87 років, у с. Білашів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26.02.2023 серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.01.2022 серії НОМЕР_4 .

Довідкою Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області № 95 від 27.11.2023, підтверджується, що в АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав ОСОБА_4 із 1967 року і був виписаний у зв`язку зі смертю, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . В даному будинку на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_4 був посвідчений Білашівською сільською радою 30.07.2013 за № 33. Заповіт не змінено і не відмінено.

Згідно копії заповіту ОСОБА_4 від 30.07.2013, посвідченого секретарем Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_4 заповів все належне йому майно своєму сину ОСОБА_1 .

Довідкою Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області № 20 від 29.01.2024, підтверджується, що в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 , була зареєстрована його тітка ОСОБА_5 із 2002 року і була виписана у зв`язку зі смертю, помела ІНФОРМАЦІЯ_5 . В даному будинку на день смерті ОСОБА_5 були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Заповіт від імені ОСОБА_5 в Білашівській сільській раді не посвідчувався.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 751/02-31 від 17.12.2024 державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Демчук Т.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на спадкове майно та відсутності документів, які підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_4 , як племінника ОСОБА_5

Відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.08.2025, копією запису № 96 від 09.12.1996 з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), копією державного акта на право колективної власності на землю від 15.02.1996 виданий Колективному сільськогосподарському підприємству імені «Івана Франка» виданому на території Радошинської сільської ради у якому під №23 зазначена ОСОБА_5 , підтверджується, що ОСОБА_5 має право на земельну часту (пай), яка перебуває в КСП ім. Франка на території Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області, на підставі сертифікату серії ВЛ №0102025, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 96 від 09.12.1996, виданого на підставі розпорядження голови Ковельської районної державної адміністрації № 369 від 31.10.1996.

Відповідно до розпорядження Ковельської районної державної адміністрації від 24.04.2000 №198 «Про уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь земель колективної власності району» розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Івана Франка на території Голобської (колишньої Радошинської) сільської ради становить 3,34 умовних кадастрових гектара, що вбачається з відповіді ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 28.08.2024 №29-3-0.31-35503/2-24.

У номері 53 ґазети «Вісті Ковельщини» від 26.12.2024 було опубліковано оголошення про те, щоб вважати недійсним втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0102025, виданий на ім`я ОСОБА_5 .

Копією спадкової справи № 290/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 підтверджується, що: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 усе своє майно, яке йому належить та буде належати заповів своєму сину ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 у с. Білашів; ОСОБА_1 28.12.2023 звернувся до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом, просив не видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом; 03.16.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , уклали договір про поділ спадщини. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,9096 га, 0,5645 га, 0,6158 га.

Відповідно до відповіді Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області від 07.01.2025 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 у державній нотаріальній конторі не заводлась.

Відповіддю від 12.03.2024 Державного архіву Волинської області стверджується відсутність в архіві метричних книг за 1915-1921 щодо актів цивільного стану у с. Ворона в яких міститься запис про народження ОСОБА_10 , а також у частково наявних книгах за 1932-1941 відсутній запис про шлюб ОСОБА_10 з ОСОБА_11 .

Висновком від 17.12.2024 про експертну грошову оцінку земельної ділянки частки (паю) площею 2,34 умовних кадастрових гектарів у Голобській селищній територіальній громаді Ковельського району Волинської області, стверджується її вартість в розмірі 117568,00 грн.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду, що його батько ОСОБА_4 був племінником ОСОБА_5 , дівоче прізвище якої ОСОБА_12 . Вона була одружена з ОСОБА_11 . ОСОБА_5 була рідною сестрою мами його батька ОСОБА_13 (бабуся позивача), дівоче прізвище якої також ОСОБА_12 . Повідомив, що ОСОБА_5 народилася у с. Ворона. Після одруження ОСОБА_5 проживала у с. Битень до 2000 року. Оскільки ОСОБА_5 хворіла і залишилася одна, дітей у неї не було, а чоловік помер раніше, то батько позивача забрав тітку проживати до себе у с. Білашів, де вона проживала до смерті у 2005 році. Він та його батько організовували поховання ОСОБА_5 , а зараз позивач доглядає за її могилою.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що є сусідами позивача. Батько позивача ОСОБА_4 у 2000 році забрав проживати до себе, у с. Білашів. свою тітку ОСОБА_5 , яка проживала у с. Битень. ОСОБА_4 називав ОСОБА_5 тіткою, казав, що вона є рідною сестрою його мами ОСОБА_14 . ОСОБА_5 проживала у сім`ї ОСОБА_15 у с. Білашів до своєї смерті у 2005 році. Позивач зі своїм батьком здійснили поховання ОСОБА_5 , а зараз позивач доглядає за її могилою.

Суд встановив, що с. Битень належало до Радошинської сільської ради, яка у 2017 році приєдналася до Голобської селищної територіальної громади у Ковельському районі.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про власність» (у редакції на дату видачі зазначеного вище Державного акта) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва.

У ст. 81 Земельного кодексу України (в редакції станом на видачу сертифіката ВЛ №0102025) зазначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 та від 04 лютого 2004 року № 122, спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд.

Резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією (ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»).

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Суд встановив, що ОСОБА_5 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0102025 із земель КСП ім. Івана Франка на території Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області в розмірі 3,34 умовні гектари, отже ОСОБА_5 належало право на таку земельну частку (пай).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1216-1218 ЦК України в редакції на 25.02.2005).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України в редакції на 25.02.2005).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України в редакції на 25.02.2005).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1263 ЦК України в редакції на 25.02.2005).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» також передбачається можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

У разі якщо до 01 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.11.2023 у справі № 227/227/22.

Із досліджених у судовому засіданні доказів (довідки Колодяжненської сільської ради від 29.01.2024, показів свідків та позивача) суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 була рідною тіткою батька позивача ОСОБА_4 , який постійно проживав з нею на час її смерті у АДРЕСА_1 .

Отже, відповідно до вимог зазначених вище статей Цивільного кодексу України у редакції станом на 25.02.2024, батько позивча - ОСОБА_4 прийняв спадщину за своєю тіткою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , до якої увійшло право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Івана Франка на території Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області в розмірі 3,34 умовні кадастрові гектари.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

У судовому засіданні відповідач визнав позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 , на переконання суду, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону, а тому суд не вбачає підстав для відмови у його прийнятті.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та є спадкоємцем першої черги. На час смерті спадкодавця позивач проживав разом із ним, отже відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, до якої також увійшло право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Івана Франка на території Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області в розмірі 3,34 умовні кадастрові гектари, яку спадкодавець успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 його тітки ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

На переконання суду визнання факту родинних відносин не може бути способом захисту у позовному провадженні де позивач просить взнати за ним право на спадкове майно, підставою чого є такий факт.

Встановлення судом фактичних обставин (у тому числі факту родинних відносин) є одним з елементів рішення суду, які зазначаються у його мотивувальній частині (п. 1 ч. 4 ст. 265 ЦПК України), і додаткової констатації в резолютивній частині не потребують.

Водночас, слід зазначити, що встановлення факту, у тому числі родинних відносин, як окрема вимога, може бути предметом судового розгляду в окремому провадженні, в порядку визначеному Главою 6 ЦПК України.

Отже, задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин у цьому провадженні не призведе саме по собі до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача, а тому не є ефективним способом їх захисту, на відміну від вимоги про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, яку заявив позивач.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) ) із земель КСП ім. Івана Франка на території Радошинської сільської ради Ковельського району Волинської області в розмірі 3,34 умовні гектари в порядку спадкування необхідно задовольнити. У задоволенні вимоги про встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_5 , належить відмовити.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) зі складу земель колишнього КСП імені Івана Франка на території Голобської селищної територіальної громади (колишньої Радошинської сільської ради) Ковельського району Волинської області, площею 3,34 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0102025, виданого на підставі розпорядження Ковельської районної державної адміністрації від 31 жовтня 1996 року № 369, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 09 грудня 1996 року за № 96 на ім`я ОСОБА_5 , який успадкував, проте не переоформив на своє ім`я ОСОБА_4 , в порядку спадкування після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовити ОСОБА_1 у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , який є племінником ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач- ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

Треті особи без самостійних вимог:

Ковельська районна державна адміністрація Волинської області (Волинська область, м. Ковель вул. Незалежності, 73; );

Голобська селищна раду Ковельського району Волинської області (45070 Волинська область, Ковельський район, селище Голоби, вул. Ковельська, буд. 1; ).

Повне судове рішення складене 05.05.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ