Справа № 463/7327/23
Провадження № 8/953/6/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Харків Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Зольникова Віта Олександрівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду шляхом пред`явлення позову до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 71550 (сімдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) гривень 73 (сімдесят три) копійки, судовий збір у сумі 1073,80 гривень, рішення набрало законної сили 28 травня 2024 року.

04 березня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_2 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якій просив переглянути та змінити рішення суду від 23 квітня 2024 року, а саме: у зв`язку з мінімальним доходом, стягнути пеню (неустойку) в розмірі, що не перевищує розмір заборгованості (11767,13 грн) або скасувати рішення повністю.

На обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив таке. Рішенням суду від 23 квітня 2023 року з нього було стягнуто на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 71550,73 гривень. Відповідач зазначив, що суд виходив з того, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року з нього стягнуто аліменти на утримання позивача у розмірі чистини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи до 20 вересня 2021 року до закінчення позивачем навчання, тобто до 30 червня 2024 року включно. Крім того згідно з розрахунком державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 31 липня 2023 року, заборгованість за виконавчим листом з вересня 2021 року складала 76402,15 гривень. Позивач надавав розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка за період з вересня 2021 року по липень 2023 року складає 71550,73 гривень. Відповідач зазначив, що рішення суду ґрунтується на обставинах, які були інші, ніж на день його ухвалення.

Також відповідач зазначив, що згідно з розрахунком заборгованості станом на 31 липня 2023 року заборгованість за період з вересня 2021 року по липень 2023 року дійсно складала 76402,15 гривень. Зокрема, в графі розмір доходу вказано заробітну плату в сумі 13666,00 грн, відповідно, аліменти розраховані в сумі 3416,50 грн щомісяця. Однак, пізніше, розрахунок заборгованості змінився. Так, відповідно до розрахунку заборгованості від 18 лютого 2025 року за той же період, заборгованість склала 11767,13 грн, адже державний виконавець врахував пенсію відповідача в сумі біля 2000 грн, відповідно, аліменти розраховані в сумі біля 500 грн щомісяця. Відповідач зазначив, що новий розрахунок він отримав лише 18 лютого 2025 року, адже дізнався про відрахування аліментів та неправильний розрахунок лише після отримання розрахунку, у зв`язку із чим, реальна заборгованість значно менша, ніж та, яка покладена в основу стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені). Разом з тим зазначив, що ця обставина не була відома ані суду, ані йому, адже зміна розрахунку відбулася вже після ухвалення судом рішення та початку процедури його примусового виконання.

Нововиявленими та істотними для справи обставинами, на думку ОСОБА_2 є той факт, що суд, при ухвалені рішення виходив з розміру заборгованості в сумі 76402,15 грн, однак реальна заборгованість складає 11767,13 гривень. Зазначив, що це не помилка та не нові докази, а це обставина, яка існувала на момент ухвалення рішення суду, але не була відома ані суду, ані учасникам справи. Відповідач зазначає, що позивач дійсно не знав про інший розмір заборгованості, як і відповідач, бо про рішення суду дізнався лише після початку його примусового виконання, як і про розмір заборгованості з моменту отримання відповідного розрахунку, в якому враховано реальні доходи відповідача, а не середня заробітна плата.

05 травня 2025 року представник позивача адвокат Зольнікова В.О. через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» надала до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій зазначила таке. Заява відповідача є незаконною та необґрунтованою, оскільки викладені у ній доводи не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України, оскільки під час судового розгляду у справі № 463/7327/23 судом було ретельно досліджено усі докази та надано їм належну правову оцінку. Крім того вказала пропущений строк на подання такої заяви.

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року постановленою судом без оформлення окремого документа, про що зазначено у протоколі судового засідання повернуто без розгляду представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Зольніковій О.В. заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зольнікова В.О. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», представник позивача Зольнікова В.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши наведені в заяві про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів доводи, дослідивши матеріали справи, висновує таке.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 ст. 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Системний аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин, як підстави для перегляду рішення суду, є одночасна наявність трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи; 2) ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; 3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналізуючи наведене, необхідно дійти висновку, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній/касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Судом встановлено, що при зверненні до суду разом з позовом позивач ОСОБА_1 надав до суду розрахунок пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 , зі змісту якого слідує, що загальний розмір пені за період з вересня 2021 року по липень 2023 року складає 71550,73 гривень. Зазначений розрахунок здійснений на підставі розрахунку державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінік Сніжани, станом на 31 липня 2023 року, заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим листом з вересня 2021 року складає 76402,15 гривень.

Суд прийняв розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який був проведений позивачем за період виникнення заборгованості та стягнув з відповідача на користь позивача суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог у розмірі 71550,73 гривні.

При зверненні до суду з заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 надав розрахунок державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінік Сніжани, відповідно до якого станом на 18 лютого 2025 року, заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим листом з вересня 2021 року складає 16219,03 гривень.

Як підставу для скасування рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року ОСОБА_2 зазначає здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 18 лютого 2025 року, який мав місце вже після ухвалення судом рішення.

Суд звертає увагу, що жодних заперечень з приводу розрахунку заборгованості та неустойки (пені), який при зверненні з позовною заявою до суду надав позивач ОСОБА_1 в ході судового розгляду відповідач не надавав, крім того відповідач не звертався безпосередньо до державного виконавця, або керівника органу ДВС, або до суду з приводу оскарження розрахунку державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінік Сніжани, станом на 31 липня 2023 року, такий розрахунок скасований не був.

За таких обставин розрахунок державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінік Сніжани, відповідно до якого станом на 18 лютого 2025 року, заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим листом з вересня 2021 року складає 16219,03 грн є новим доказом, який не досліджувався та не оцінювався судом під час розгляду справи, а не доказом наявності нововиявленої обставини.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 червня 2021 року у справі 9901/424/18.

За таких обставин, суд висновує про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Керуючись ст. 260, 424, 429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та залишити рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2024 року в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Бобко