Справа № 487/2161/24
Провадження № 6/487/136/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Сердюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича про розшук фізичної особи боржника,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича про розшук боржника ОСОБА_1 , який є боржником по виконавчому провадженню № 76087300 (з урахуванням заяви про виправлення описки).

01 травня 2025 року вказане подання передано судді Сухаревич З.М.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

В провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76087300, відкрите 20.09.2024 на підставі виконавчого листа №487/2161/24, виданого 29.07.2024 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 04 березня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження 20.09.2024.

03.03.2025 боржнику надіслано повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Станом на 01.04.2025 заборгованість по аліментам складає 48372,21 грн.

02 квітня 2025 року надійшла заява стягувача про розшук боржника.

Відповідно ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи за місцем місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця проживання боржника.

Однак виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, хоча це є його обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку боржника, чим будуть порушені його права.

Долучені до подання докази не підтверджують з`ясування виконавцем місця проживання/перебування боржника. Докази подання запитів д державних органів, отримання інформації про нерухоме майно, зареєстроване за боржником, відповіді УДМС, вихід за адресою боржника, на що посилається виконавець у поданні, суду не надано.

Окрім цього, виконавцем не надано доказів надіслання боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та її отримання/не отримання боржником.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 438 ЦПК України, ст. ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича про розшук фізичної особи боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 05 травня 2025 р.

Суддя З.М. Сухаревич