Дата документу 01.05.2025
Справа № 334/3527/25
Провадження № 2-з/334/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю. розглянувши заяву Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 року, визначено головуючого суддю Козлову Н.Ю.

Разом з позовом, від позивача подано заяву про забезпечення позову у якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення у торгівельному павільйоні літ.А, реєстраційний номер майна 23706386, яке відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми 182 916,97 грн., заявленої до стягнення. А також на транспортний засіб марки RENAULTKANGOO, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на праві власності належить ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) в межах суми 182 916,97 грн., заявленої до стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що Відповідно до інформації Державного земельного кадастру, 16.03.2007 проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0124, площею 0,1239 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, зазначена земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Вказана земельна ділянка площею 0,1239 га з кадастровим номером :04:006:0124 перебувала у користуванні ТОВ «ІНЖЕНЕРНА КОМПАНІЯ СФЕРА» на підставі договору оренди землі від 03.03.2007, укладеного із Запорізькою міською радою строком на 19 років для розташування адміністративно-складського комплексу. Договір зареєстрований 16.03.2007 за № 36.

В подальшому, 06.10.2010 рішенням Запорізької міської ради № 104/170 вирішено припинити ТОВ «ІНЖЕНЕРНА КОМПАНІЯ СФЕРА» право оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:006:0124) площею 0,1239 га по АДРЕСА_1 та розірвати вказаний договір оренди землі.

На підставі вказаного рішення 08.10.2010 між ТОВ «ІНЖЕНЕРНА КОМПАНІЯ СФЕРА» та Запорізькою міською радою укладено угоду про розірвання вказаного договору оренди землі. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення права оренди землі здійснено 06.07.2017.

Також, цього ж дня, 06.07.2017, державним реєстратором, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI, було проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нерухоме майно, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0124, площею 0,1239 га, за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Разом із тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 розташований об`єкт нерухомого майна - будівля промислового призначення літ. К, гараж літ. З, гараж літ. Ж, право власності на яке набуто ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 02.08.2010.

Відповідно до п. 1.3. вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :04:006:0124.

27.08.2010 ОП «ЗМБТІ» зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 (номер запису 765, реєстраційний номер 14940555), та у подальшому перенесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що внесені відповідні відомості про речове право за № 22425088.

В подальшому, 04.06.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, відповідно до якого останньому відчужено вказане нерухоме майно, про що цього ж дня зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ОСОБА_2 з одночасним припиненням на нього у Відповідача.

Таким чином, Відповідач був власником вказаного нерухомого майна (РНОКП НОМЕР_4 ) з 02.08.2010 по 04.06.2024.

Рішенням Запорізької міської ради від 25.10.2017 № 60/47 передано у користування на умовах оренди ОСОБА_1 строком на 19 років земельну ділянку (кадастровий номер :04:006:0124) площею 0,1239 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) по АДРЕСА_1 для розташування адміністративно-складського комплексу за рахунок земель Запорізької міської ради.

Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що будь-які відомості про державну реєстрацію за Відповідачем права власності або користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:0124, на якій розташований зазначений об`єкт нерухомості, після 06.07.2017 відсутні.

Також, відповідно до листа Запорізької міської ради від 11.12.2024 згідно з наявною інформаційною базою (договорів оренди землі, укладених із Запорізькою міською радою) на земельну ділянку з адресом: місцезнаходження: АДРЕСА_1 значиться недіючим договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0124, раніше укладений із ТОВ «ІНЖЕНЕРНА КОМПАНІЯ «СФЕРА» для розташування адміністративно-складського комплексу строком до 15.03.2026. Угода про розірвання договору оренди землі, видана 08.10.2010. Дата державної реєстрації припинення права оренди 06.07.2017 № 36071861.

При цьому, повідомлено, що інші договори оренди на зазначену земельну ділянку в період з 07.07.2017 не укладалися.

Таким чином, ОСОБА_1 починаючи з 07.07.2017 по 29.02.2020 використовував спірну земельну ділянку за кадастровим номером :04:033:0047 без достатньої правової підстави.

У провадженні Ленінського районного суду міста Запоріжжя вже перебувала справа № 334/154/24 за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у сумі 141417,57 грн. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:033:0047 у період з 01.03.2020 по 11.03.2022.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 13.03.2024 закрито провадження у справі № 334/154/24 за відсутності предмету спору, а саме добровільною сплатою Відповідачем відповідних коштів.

Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 19.06.2023 № НВ-023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0124 складає 2909977,35 грн.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 09.08.2024 за № 34388/6/08-01-24-10 ОСОБА_1 не значиться на обліку як платник земельного податку/ орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:0124 за адресом: АДРЕСА_1 . Інформація щодо нарахування та сплати земельного податку або орендної плати за вказану земельну ділянку відсутня. Звітність до контролюючого органу не подавалася.

Запорізькою міською радою на підставі вищезазначеної інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», плати за землю)», від 30.06.2015 № 6 «Про встановлення податку на майно», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельною ділянкою площею 1239 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 07.07.2017 по 29.02.2020.

Згідно вказаного розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 07.07.2017 по 29.02.2020 роки становить 182 916,97 грн., зокрема:

-за період з 07.07.2017 по 31.12.2017 - 33 392,45 грн.;

-за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 69 011,32грн.;

-за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 69 011,32грн.;

-за період з 01.01.2020 по 29.02.2020 - 11 501,88 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у вищезазначений період часу користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, через що відповідно до положень ст. ст. 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержав у вигляді несплаченої орендної плати за період з 07.07.2017 по 29.02.2020 у розмірі 182916,97 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатки до неї та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч. ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимоги, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заявляє, зокрема, стягнення з відповідача доходу, які він одержав у вигляді несплаченої орендної плати за період з 07.07.2017 по 29.02.2020 року у розмірі 182916,97 грн.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо стягнення з відповідача доходу, який він одержав у вигляді несплаченої орендної плати.

Доводи заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду про поділ майна подружжя, суд вважає обґрунтованим.

Суд взяв до уваги письмові докази позивача, що відповідачка в супереч обізнаності щодо існування спору щодо поділу майна, вживає заходи щодо його розпорядження на власний розсуд, зокрема, відчуждає його в будь який спосіб, що в подальшому може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

Вирішуючи заяву сторони позивача про забезпечення позову, суд вважає, що накладення арешту на майно, як вид забезпечення позову, у даному випадку є обґрунтованим та такими, що дозволить виконати рішення суду у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог, адже відчуження спірного майна чи його подальше обтяження або інші види розпорядження майном, які можуть бути застосовані стороною відповідача, з урахуванням наявності спору щодо майна, тобто наявності правової невизначеності щодо прав на майно, дійсно призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення/часткового задоволення позову), в залежності від способу здійснення розпорядження цими правами, ураховуючи також, що на даний час відповідач не обмежений у можливості розпорядження майном.

Разом з цим, суд встановив співмірність вимог про застосування заходів забезпечення позову з позовними вимогами та вважає, що у разі незастосування заходів забезпечення позову може бути нанесена шкода інтересам держави.

В свою чергу, забезпечення позову жодним чином не нанесе відповідачу збитків, оскільки такі не можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 153, 353, 355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно: нежиле приміщення у торгівельному павільйоні літ.А, реєстраційний номер майна 23706386, яке відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми 182 916,97 грн., заявленої до стягнення.

Накласти арешт на рухоме майно: транспортний засіб марки RENAULTKANGOO, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на праві власності належить ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) в межах суми 182 916,97 грн., заявленої до стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дані Стягувача: Запорізька міська рада, , адреса реєстрації: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний 206.

Дані Відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Козлова Н. Ю.