Справа № 199/2124/25
(2/199/2486/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05.05.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Циганок К.С.,

за участю представника позивача Константинова Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 05 серпня 2024 року на вул. Першотравнева в м. Добропілля з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу автомобіль «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , фактична вартість відновлювального ремонту якого склала 139417,96 гривень та була сплачена позивачем. Страховиком відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» двома платежами у вересні та грудні 2024 року була виплачена позивачу сума страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних запчастин 47967,24 гривень. Таким чином, різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача та отриманим страховим відшкодуванням становить 91450,72 гривень. Крім того, позивач послалась на спричинення їй відповідачем моральної шкоди, яку позивач оцінює в 50000 гривень та вказує, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, депресії, порушенні сну, погіршенні здоров`я, втраті душевного спокою, спричинених пошкодженням автомобіля позивача, необхідності витрачання додаткового часу та змінювати звичний уклад життя для врегулювання питань навколо ДТП. За таких обставин позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача наведені розмірі матеріальної (різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням) та моральної шкоди, вартість послуг експерта з визначення розміру майнової шкоди в розмірі 9000 гривень, судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень та по 1000 гривень за участь представника у кожному судовому засіданні.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин у відповідності до ст.ст.211, 223, 240, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та здійснити розгляд справи по суті в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлення, що 05 серпня 2024 року мала місце ДТП. Відповідач у вказаний день о 08 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Першотравнева в м. Добропілля, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху при виїзді з другорядної дороги на головну не надав дороги автомобілю «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок спричинив зімкнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2024 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 17 вересня 2024 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копія постанови наявна у матеріалах справи.

На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 належав позивачу, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією паспорту позивача.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 , перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-221922032). Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 , розмір франшизи 0 гривень, розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 160000 гривень. Строк дії договору з 06 липня 2024 року по 05 липня 2025 року. Викладене підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копією відповідного полісу.

Згідно копії висновку експерта №120 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 13 серпня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 47967,24 гривень. Вартість проведення означеного автотоварознавчого дослідження становила 9000 гривень та була сплачена позивачем. Дані обставини підтверджуються копією зазначеного висновку експерта з додатками, копією квитанції.

Судом також встановлено, що ПрАТ «СК «Універсальна» на виконання своїх зобов`язань страховика виплатило позивачу суму страхованого відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в повному розмірі 47967,24 гривень, що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

11 вересня 2024 року ФОП Гончаровим проведено відновлювальний ремонт автомобіля позивача «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 загальною вартістю 139417,96 гривень. Вартість такого ремонту була сплачена позивачем двома платежами у жовтні та листопада 2024 року в повному обсязі. Дані обставини підтверджуються копіями акту виконаних робіт, наряду-замовлення, рахунку, квитанцій.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109 (далі постанова правління НБУ №109).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Підпунктом 1 п.1 постанови правління НБУ №109 встановлено розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого.

За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палата Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17.

Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Враховуючи викладене, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати). Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №522/15636/16-ц, від 16 лютого 2022 року по справі №709/370/20, від 21 вересня 2022 року по справі №486/716/20.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 05 серпня 2024 року, яка сталася з вини водія «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 відповідача, і внаслідок якої останньою завдано власнику автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , яким є позивач, майнової шкоди у вигляді пошкодження її авто. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія/власника автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 (відповідача) перед третіми особами на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» із лімітом відповідальності (страховою сумою) даного страховика в розмірі 160000 гривень за шкоду, завдану майну. При цьому такий страховик остаточно у грудні 2024 року на виконання взятих на себе зобов`язань здійснив виплату страхового відшкодування в повному розмірі 47967,24 гривень на користь позивача. В той же час, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує суму страхового відшкодування, а отже різниця між дійсною вартістю відновлювального ремонту та сумою отриманого позивачем страхового відшкодування має бути компенсована за рахунок відповідача, як винуватця ДТП. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, які з огляду на рівень доказування заявлених до стягнення сум підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 86749,92 гривень замість заявлених до стягнення 91450,72 гривень.

Частковість задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди полягає у зменшенні суми фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача на вартість підкрилка переднього правого (3203,2 гривень) та бризковиків переднього правого та заднього правого (748,8 гривень кожний). Виключення із суми майнової шкоди вартості вказаних деталей у ремонті автомобіля позивача зумовлено тим, що кожна із вказаних деталей не була вказана судових експертом як така, що була пошкоджена в ДТП та підлягає заміні, у висновку цього експерта №120, складеного на замовлення позивача за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 13 серпня 2024 року з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак, в суду немає підстав вважати, що вказані деталі були пошкоджені, а необхідність їх заміни зумовлена наслідками ДТП від 05 серпня 2024 року за участю сторін.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Тлумачення ст.23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Абзац другий частини третьої ст.23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року по справі №216/3521/16-ц, від 25 травня 2022 року по справі №487/6970/20, від 16 червня 2022 року по справі №569/20510/19, від 29 червня 2022 року по справі №477/874/19, від 01 березня 2023 року по справі №496/1691/19.

Спираючись на наведені вище правові висновки, в суду не викликає сумнівів заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях позивача, зумовлених пошкодженням належного їх рухомого майна (автомобіля), неможливістю використання такого майна до його повного відновлення (ремонту), необхідністю вжиття додаткових дій та заходів з метою відновлення свого порушеного права, зокрема шляхом звернення до суду із позовом, ремонту пошкодженого майна, що змінило звичний для позивача уклад життя. Разом з тим, суду не надані достатні докази, що об`єктивно свідчили б про заподіяння позивачу такої моральної шкоди і настання таких суттєвих негативних наслідків саме для її психологічного стану, які б дозволяли обґрунтувати заявлений в позові грошовий розмір моральної шкоди. З урахуванням викладеного, враховуючи, що характер завданої позивачу моральної шкоди не охоплюється положеннями ст.ст.23, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже не може відшкодовуватись страховиком винної в ДТП особи, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 10000 гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями ст.ст.133, 137, 139, 141 ЦПК України, враховуючи кількість та характер заявлених позовних вимог, результат їх розгляду, характер спірних правовідносин та предмет позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача сплачені останньою при зверненні до суду судовий збір в розмірі 967,5 гривень, вартість проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 9000 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11627,71 гривень, а всього 21595,21 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 22, 512-514, 516, 625, 629, 979, 980, 981, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.3, 5, 9, 12, 17, 21, 22, 28, 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 137, 139, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) в якості відшкодування майнової шкоди 86749,92 гривень, в якості відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, а всього 96749,92 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) вартість оплати послуг експерта 9000 гривень, судовий збір в розмірі 967,5 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11627,71 гривень, а всього 21595,21 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне заочне рішення суду складено 05 травня 2025 року.

Суддя А.М. Авраменко