Справа № 522/6047/24
Провадження № 2/522/2485/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Струкової К.О.,

представника відповідача - адвоката Кирдана А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Струковою Крістіною Олексіївною, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії і стягнення пені.

В обґрунтування позову зазначено, що у 2016 році ОСОБА_1 уклала з АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого АТ КБ «ПриватБанк» відкрив позивачці рахунки з наступними реквізитами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 . 07 березня 2024 року ОСОБА_1 зайшла до онлайн банкінгу у застосунку Приват24 та дізналась, що всі її рахунки та грошові кошти на рахунках АТ КБ «ПриватБанк» заблоковано, також їй було відмовлено в клієнтському обслуговуванні та подальше спілкування з працівниками банку через застосунок Приват24 було неможливо. Таким чином, 07 березня 2024 року банківська установа в односторонньому порядку, зупинила фінансові операції по картковим рахункам позивачки, заблокувавши системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24». З даного приводу позивачка та її представник зверталися до АТ КБ «ПриватБанк» проте станом на дату звернення до суду жодних офіційних відповідей на адресу ОСОБА_1 та адвоката Струкової К.О. від АТ КБ «ПриватБанк» не надходило, грошові кошти заблоковані на рахунку позивачки в сумі 35150,13 грн. на інший її рахунок в іншому банку не направлено, операції по картковим рахункам ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» не відновлено.

Припинення фінансових операцій за картковими рахунками ОСОБА_1 і блокування системи дистанційного банківського обслуговування «Приват 24» здійснені без дотримання визначеної законом процедури і з перевищенням термінів, встановлених діючим законодавством. Незважаючи на неодноразові звернення позивача та його представника до відповідача про розблокування карткових рахунків та електронних систем Приват 24 відповідач не поновив право позивача на використання особистих карткових рахунків та електронної платіжної системи Приват 24. Своїми діями відповідач при блокуванні карткових рахунків позивача у тому числі порушує ст. 41 Конституції України; ст.ст. 321, 525, 526, ч.ч. 1 та 2 ст. 1066, ст. 1073, ст. 1074 ЦК України. Нормами чинного законодавства України не передбачено право з боку відповідача на блокування, припинення обслуговування карткових рахунків позивача з підстави поданої скарги з боку третіх осіб на термін що перевищує 2 робочих дні. У даному випадку ці терміни були істотно порушені з боку відповідача.

У розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг відповідача, а відповідач їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. При цьому згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% (трьох відсотків) вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Виходячи з зазначеного позивач вважає, що з відповідача на користь позивача відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає стягненню три відсотки пені за кожен день прострочення від розміру грошових коштів, що знаходяться на рахунках позивача за реквізитами НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 у сумі 35150,13 грн., починаючи з моменту зупинення обслуговування та блокування розрахунків за даними картковими рахунками, а саме з 07 березня 2024 року по день ухвалення рішення по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд справи призначено в порядку спрощеногопозовного провадження (а.с. 39).

07.08.2024 на адресу суду від представника відповідача - ОСОБА_2 надійшли сформовані 07.08.2024 в системі «Електронний суд» письмові пояснення на позовну заяву, в яких зокрема зазначила наступне. ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» подано Заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Договір про надання банківських послуг складається з: Заяви-анкети, Пам`ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, тарифів. Позивач уклав з відповідачем договір, який відповідно до ст. 634 ЦК є договором приєднання. Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжних карток, на підставі порушення позивачем вимог законодавства та Умов та правил надання банківських послуг. Також на адресу банка надходила Постанова Харьківської обласної прокуратури про тимчасовий доступ до речей та документів від 20.07.22 р. із якої вбачається що ОСОБА_1 фігурє у кримінальній справі. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № НОМЕР_8 , на підставі звернення фізичної особи клієнта Банку, яка повідомила, що 07/03/2024 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти зі своєї платіжної карти в сумі 3,500.00 грн. на Вашу користь. Зазначила, що підставами обмеження в обслуговуванні позивача стало порушення позивачем ряду умов, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.4.2.2. Умов та правил банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк має право призупинити дію Платіжної картки, а також відмовити в продовженні строку її дії при здійсненні операцій, що суперечать умовам цього Договору, інтересам Клієнта або Банку, з використанням Платіжної картки або нанесеної на них інформації. Відповідно до п. 1.1.3.2.7. Банк має право призупинити обслуговування Клієнта та обмежити доступ до програмних комплексів Банку в разі виникнення у Банку підозр щодо можливих незаконних операцій із платіжним інструментом зі сторони Клієнта. Позивачем було порушено не лише Умови та правила надання банківських послуг, а і вимоги чинного законодавства України, якими врегульовані правовідносини між Банком та Клієнтом щодо використання банківських рахунків. Банк діяв виключно в межах чинного законодавства України та на підставі умов укладеного Договору. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю (а.с. 49 - 51).

23.10.2024 на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Струкової К.О. надійшла заява про зміну предмету позову в якій зазначає, що позивачка вважає за необхідне збільшити позовні вимоги та викласти їх у наступній редакції, просить:

1. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_1 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

2. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_2 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

3. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_3 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

4. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_4 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

5. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_5 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

6. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_6 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

7. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» усунути ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , перешкоди у користуванні поточним рахунком за реквізитами НОМЕР_7 , відкритим у АТ «КБ «ПриватБанк» та електронних систем Приват 24, шляхом розблокування поточного рахунку (поновлення проведення зупинених фінансових операцій за рахунком);

8. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , 3 % пені за кожен день невиконання (прострочення виконання, неналежного виконання) зобов`язань АТ «КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_1 від суми 35150,13 грн, яка безпідставно заблокована на поточному рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» з 07 березня 2024 року по день ухвалення рішення по справі;

9. Зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» відновити обслуговування та здійснення операцій по карткових рахунках ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , за реквізитами НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , відкритих у АТ «КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

10. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , пеню в сумі 10% від суми коштів, які заблоковані банком на рахунках позивача, відповідно до п.6 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги».

11. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , судові витрати на оплату послуг правової допомоги. (ас. 66 80)

Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року задоволено заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Струкової К.О. про зміну предмету позову від 23.10.2024. Прийнято до розгляду заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Струкової К.О. про зміну предмету позову від 23.10.2024 (а.с. 88 90).

У судовому засіданні 28.01.2025 представник позивачки - адвокат Струкова К.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні 08.04.2025 представник позивачки - адвокат Струкова К.О. зазначила, що підтримує лише позовну вимогу під номером 8, а саме щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 , 3 % пені за кожен день невиконання (прострочення виконання, неналежного виконання) зобов`язань АТ «КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_1 від суми 35150,13 грн, яка безпідставно заблокована на поточному рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» з 07 березня 2024 року по день ухвалення рішення по справі.

Всі інші позовні вимоги просила не розглядати.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні свого представника підтримала.

Представник відповідача - адвокат Кирдан А.В. у судових засіданнях позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

09.04.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Кирдана А.В. надійшли сформовані 08.04.2025 в системі «Електронний суд» письмові пояснення по справі, в яких зокрема зазначив, що в червні 2024 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про закриття поточних рахунків та надала Платіжну інструкцію на перерахунок залишків коштів в інший банк. АТ КБ «ПриватБанк» виконав заяву ОСОБА_1 , перерахував залишки коштів з її рахунків в інший банк та закрив всі рахунки на підставі такої заяви. Таким чином, по справі № 522/6047/24 відсутній предмет спору, адже на момент подання заяви позивачем про зміну предмету позову від 23.10.2024 року рахунки вже були закриті на підставі заяви самої ж ОСОБА_1 про закриття рахунків і перерахування коштів в інший банк. Зазначив, що Банк, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний був відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договорів з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику та ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки за результатами оцінки чи переоцінки ризику у відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону 361-ІХ. При цьому наголосив, що саме Повідомлення не є правочином який можливо визнати недійсним, адже повідомлення не призводить до виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків сторін, воно має виключно інформаційний характер, та спрямоване на доведення до сторони правовідносин про встановлення особі неприйнятно високого рівня ризику та, як наслідок, розірвання ділових відносин.

До письмових пояснень представником відповідача було додано відповідні докази.

У судовому засіданні 23.04.2025 судом відмовлено у долученні письмових доказів доданих до письмових пояснень від 08.04.2025 у зв`язку з пропуском строку на їх подання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 уклала з АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого АТ КБ «ПриватБанк» відкрив позивачці рахунки з наступними реквізитами:НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 .

В червні 2024 року відповідачем здійснено повернення позивачці грошові кошти у сумі 35150,13 грн., які знаходились на її рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» на підставі заяви ОСОБА_1 про закриття поточних рахунків.

Позивач, посилаючись на те, що Банком було безпідставно заблоковано її поточні рахунки в АТ КБ «ПриватБанк» з 07 березня 2024 року, просить суд стягнути з відповідача на її користь 3 % пені від суми 35150,13 грн. за кожен день невиконання (прострочення виконання, неналежного виконання) зобов`язань на підставі положень ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Надаючи оцінку вимогам про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пені від суми 35150,13 грн., передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з частиною третьою статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження; грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду; в інших випадках, встановлених законом; у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 ЦК України).

Як зазначено в частинах першій, третій статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Положення статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» містять поняття: банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У цьому Законі не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Частиною п`ятою статті 10 Закону встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 цього Закону, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

У загальноприйнятому розумінні поняття «вартість послуги» - це грошові кошти у визначеному сторонами відповідного договору розмірі, які споживач сплачує виконавцю за надану останнім послугу.

При цьому такі кошти після виконання договору залишаються у виконавця і не повертаються споживачеві. Тому внесені споживачами на відповідні рахунки в банку грошові кошти як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка за жодних обставин не можна вважати вартістю відповідних банківських послуг, оскільки такі кошти завжди підлягають поверненню споживачам, тобто не є платою виконавцю за надані ним послуги. Виходячи з наведеного, розмір внесених споживачами в банк грошових коштів за договорами банківського вкладу та банківського рахунка не може бути базою для обчислення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону.

Крім того, за змістом правових норм параграфа 3 «Банківський вклад» глави 71 та параграфа 1 «Загальні положення про банківський рахунок» глави 72 ЦК України як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка відповідні банківські послуги надаються банком безкоштовно, тобто споживач не оплачує виконавцю такі послуги, якщо це не передбачено умовами укладених між сторонами договорів.

З урахуванням розширеного змісту поняття «послуга», прийнятого в законодавстві про захист прав споживачів, й усі пов`язані з ним норми слід трактувати таким чином, щоб вони відповідали дійсному його змісту (за необхідності - трактувати розширено). Тому дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору.

Тобто обов`язок банку за договором банківського рахунка повернути суму коштів безумовно є грошовим, однак обов`язок повернення суми не зумовлює відплатність договору банківського рахунка, через що ця сума не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20) та від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс20).

Отже, доводи позивача про необхідність застосування до спірних відносин пені, обрахованої на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів, є помилковими, оскільки сама сума коштів, розміщених на рахунках, не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 згаданого Закону.

При цьому, суд зауважує, що в силу ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» ця норма застосовується у разі, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.86 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за платіжними операціями, виконаними з порушенням установлених цим Законом строків, у разі: порушення надавачем платіжних послуг платника строку виконання платіжної операції; порушення надавачем платіжних послуг отримувача строку зарахування коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача, виплати їх у готівковій формі та/або забезпечення доступності коштів.

Відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг у разі порушення строків виконання платіжних операцій, передбачених цим Законом або договором про надання платіжних послуг, зобов`язаний сплатити користувачу пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків суми платіжної операції, якщо інший розмір пені не обумовлений договором про надання платіжних послуг.

З урахуванням наведених норм, якими передбачено правовий механізм та вид відповідальності у разі порушень прав контрагента за договором банківського рахунку, суд дійшов висновку, що у разі встановлення обмеження права особи щодо розпорядження коштами, відповідальність має застосовуватись згідно з Законом України «Про платіжні послуги».

Отже, питання відповідальності банку за невиконання розпорядження клієнта у правовідносинах за договором банківського рахунку врегульовано Законом України «Про платіжні послуги», який є спеціальним у таких правовідносинах.

Подібний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 757/9599/20-ц.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення пені, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05 травня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН