Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/167/25
Номер провадження2/711/636/25
РІШЕННЯ
28 квітня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей,
07 січня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Пропадущий Андрій Володимирович, звернувся, через підсистему «Електронний суд», до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням позовної заяви (уточненої) про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей від 24 січня 2025 року (а.с.26-28), просить суд зменшити розмір стягнення аліментів на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2018 до досягнення нею повноліття, до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Також просить суд стягнути судові витрати із відповідача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2018 року був розірваний. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачкою.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року в справі №707/1643/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2018 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 . Якщо після досягнення повноліття ОСОБА_3 ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувати у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до повноліття.

25 квітня 2023 року позивач ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_6 . У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку із цим, позивач робить висновок, що окрім старших двох дітей, на яких він сплачує аліменти, на його утриманні є ще дружина ОСОБА_8 та малолітня дитина ОСОБА_7 .

Крім того, позивач навчається на ІІ курсі в Черкаському інституті МАУП, що підтверджується довідкою №31 від 26.11.2024.

Підсумовуючи викладене, позивач констатує, що оскільки на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 разом із малолітньою дочкою ОСОБА_7 , а також позивач навчається на ІІ курсі в Черкаському інституті МАУП, тому, керуючись ст.192 СК України, вважає, що позовні вимоги про зменшення стягнення з позивача аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Крім того позивач також просить суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання о 08 год 30 хв 21 лютого 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.29-30).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2025 закрито підготовче провадження у справі № 711/167/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей та призначено розгляд справи по суті (а.с.53).

У визначений судом день та час позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пропадущий А.В. у судове засідання не з`явилися, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» адвоката Пропадущого А.В., що була отримана цим учасником справи 04.04.2025 о 18 год 21 хв 06 сек (а.с.61).

Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Частиною 5 ст.130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пропадущий А.В. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Водночас 04.04.2025 представник позивача адвокат Пропадущий А.В., через підсистему «Електронний суд», подав заяву про проведення розгляду справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (вхідний №13475/25 від 04.04.2025, а.с. 57-58).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, що відбулося 28.04.2025, проти задоволенні позовних вимог заперечила. Заперечення обгрунтувала тим, що позивач нічим дитині не допомагає, обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не заслуговують на увагу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, а також позицію відповідача, що проголошена під час вступного слова, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2018 року був розірваний. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачем.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року в справі №707/1643/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2018 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 . Якщо після досягнення повноліття ОСОБА_3 ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувати у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до повноліття.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Не зважаючи на те, що стороною позивача не долучено до матеріалів позовної заяви як свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також і рішення Черкаського районного суду Черкаської області в справі №707/1643/18, копії яких підлягали засвідченню у порядку, передбаченому ч.5 ст.95 ЦПК України, проте у судовому засіданні, що відбулося 28.04.2025, відповідач ОСОБА_1 не заперечувала тих юридичних фактів, що у шлюбі із позивачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також і того факту, що саме за її зверненням із позивача стягнуто аліменти на утримання означених спільних дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року в справі №707/1643/18.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав ставити під сумнів існування означених юридичних фактів, що визнаються учасниками справи.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 25.04.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що 25.04.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, який цього ж дня був зареєстрований означеним органом державної реєстрації актів цивільного стану. У зв`язку з укладенням шлюбу, ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.12).

Також із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_8 народилася донька ОСОБА_10 (а.с.13).

Крім того, із довідки Центру дистанційного навчання «Черкаський інститут» ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом» №31 від 26.11.2024 суд встановив, що позивач ОСОБА_2 дійсно є студентом ІІ курсу означеного навчального закладу, форма навчання: заочна/дистанційна (мультимедійна), термін навчання: 04.09.2023 - 04.03.2027, освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр, галузь знань: правоохоронна діяльність. Крім того, із означеного письмового доказу суд встановив, що ОСОБА_2 навчається на контрактній основі за власні кошти, соціальних пільг та стипендію не отримує (а.с.14).

Із посвідчення серії НОМЕР_3 , що видане УМВС в Черкаській області 05.06.2015, суд встановив, що позивач ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України (а.с. 6).

Із аналізу матеріалів справи, що безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, що відбулося 28.04.2025, судом встановлено, що підставами для зменшення розміру аліментів позивачем визначено те, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 разом із малолітньою дочкою ОСОБА_7 , а також позивач навчається на ІІ курсі в Черкаському інституті МАУП.

Аналізуючи означені підстави позову з призми досліджених матеріалів цивільної справи, а також положень чинного законодавства і правових висновків щодо практики їх застосування, що викладені у постановах Верховного Суду, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001).

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, аналіз положень ч.3 ст.181 СК України у взаємозв`язку із ч.1 ст.192 того ж Кодексу дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів та/або зміна його сімейного стану можуть бути підставами для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних правовідносин.

Також аналіз означених положень матеріального права дає підстави для висновку, що перелік підстав, зокрема для зменшення розміру аліментів, не є вичерпним, однак вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті платника аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, аналізуючи, викладені вище норми СК України, а також керівні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, суд робить висновок, що, під час вирішення спору про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів, а також те, що така зміна суттєво впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей від першого шлюбу, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на зміну його сімейного стану, а саме: народження ІНФОРМАЦІЯ_4 доньки ОСОБА_7 , а також не те, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 , а позивач є студентом Центру дистанційного навчання «Черкаський інститут» ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом».

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) зроблено правовий висновок щодо правильності застосування положень ст.192 СК України, відповідно до якого зміна сімейного стану позивача, а саме: народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. У конкретному випадку позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що вказано у ст.76 ЦПК України.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 основного Закону України.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Із безпосередньо досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що надані позивачем докази для доведення позовної вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дітей від першого шлюбу, не підтверджують того юридичного факту, що внаслідок укладення позивачем шлюбу із ОСОБА_11 шлюбу та народження у шлюбі доньки ОСОБА_10 , тобто через зміну сімейного стану платника аліментів, позивач не має об`єктивної змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що малолітня донька позивача ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а із позовом до суду про зменшення розміру аліментів позивач звернувся лише 07.01.2025, тобто по спливу 11 місяців з дня народження доньки, що судом оцінюється як об`єктивна можливість позивача сплачувати аліменти на утримання дітей від першого шлюбу, так і можливість матеріального забезпечення дитини від іншого шлюбу дочки ОСОБА_10 .

У зв`язку із цим, суд констатує, що така підстава позову як народження у позивача іншої дитини дочки ОСОБА_10 , для зменшення розміру аліментів на утримання дітей від першого шлюбу, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, а відповідно і не може бути оцінена судом як підстава для задоволення позову.

Що стосується твердження позивача, для зменшення розміру аліментів на утримання дітей від першого шлюбу, як те, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 , то суд зазначає про таке.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач доказів тому юридичному факту, що ОСОБА_8 як його дружина перебуває на утриманні саме позивача, що є об`єктивною перешкодою у сплаті аліментів на утримання дітей від першого шлюбу в розмірі, що визначений судовим рішення, суду не надав.

Водночас сам факт укладення позивачем шлюбу із ОСОБА_8 не є безумовною і самостійною підставою для застосування до спірних правовідносин положень ст.192 СК України, оскільки саме на позивача покладений процесуальний обов`язок доведення перед судом тих обставин, що зміна сімейного стану платника аліментів суттєво впливає на можливість останнього сплачувати аліменти на утримання дітей від першого шлюбу в розмірі, що визначений рішенням суду

У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що і означена вище підстава позову не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, а відповідно судом відхиляється як недоведена належними і допустимими засобами доказування.

Що стосується такої підстави для зменшення розміру аліментів як те, що позивач здобуває освіту в Центрі дистанційного навчання «Черкаський інститут» ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом», то суд зазначає про таке.

Той факт, що позивач є студентом ІІ курсу означеного навчального закладу, підтверджується належним і допустимим доказом довідкою №31 від 26.11.2024.

Водночас суд констатує, що сам факт навчання платника аліментів не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів у зв`язку із погіршенням майнового стану останнього, адже для доведення означеного факту необхідно встановити, що витрати на навчання у взаємозв`язку із витратами, які несе позивач на сплату аліментів на утримання дітей від першого шлюбу, суттєво впливають на майновий стан платника аліментів, що може бути підставою, у розумінні ст.192 СК України, для ухвалення судом рішення про зменшення розміру аліментів.

Проте позивач, всупереч процесуальному обов`язку доказування тих обставин, на які він посилається на як на підставу своїх вимог, не долучив до матеріалів позовної заяви жодних належних і допустимих доказів як вартості навчання в Центрі дистанційного навчання «Черкаський інститут» ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом», так і власних доходів, аналізуючи які можна було б встановити той юридичний факт, що навчання позивача суттєво впливає на його майновий стан, що у свою чергу впливає на можливість сплачувати аліменти на утримання дітей від першого шлюбу в розмірі, що визначений судовим рішенням.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що позивач розпочав здобуття освіти в означеному навчальному закладі іще у вересні 2023 року, тобто у період виконання ним рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей від першого шлюбу. Водночас до суду із позовом про зменшення розміру аліментів позивач звернувся лише у січні 2025 року, тобто після закінчення І курсу навчання. Крім того, із аналізу довідки №31 від 26.11.2024, що видана Центром дистанційного навчання «Черкаський інститут» ВНЗ «Міжрегіональна академія управління персоналом», суд встановив, що позивач навчається на заочній/дистанційній (мультимедійній) формі навчання, що не перешкоджає позивачу працювати і отримувати гідну заробітну плату.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи, що, станом на день укладення контракту на навчання, позивач уже 5 років був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей від першого шлюбу, а також уже півроку як уклав шлюб із ОСОБА_8 , а тому, укладаючи відповідний контракт, позивач вочевидь аналізував свій майновий стан з призми можливості сплачувати аліменти на утримання дітей згідно рішення суду, сплати вартості навчання та утримання дружини ОСОБА_8 .

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що, з моменту постановлення судового рішення про стягнення із нього аліментів на утримання дітей від першого шлюбу та саме внаслідок продовження позивачем навчання, суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Ураховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач належних і допустимих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, суду не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення, визначеного судовим рішенням розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір аліментів згідно судового рішення не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами СК України, а тому суд дійшов висновку, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої платіжної інструкції №0.0..1 від 23.01.2025 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, в сумі 968,96 грн.

Оскільки суд позовні вимоги визнав необгрунтованими тому, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, понесені ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору мають бути покладені на сторону позивача.

Керуючись ст.180, 192 СК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 244, 258, 259, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 05 травня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: О. В. Петренко