ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3913/25 Справа № 207/2177/24 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Бистрова Л.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024року Акціонерне товариство «Сенс Банк» - Банк подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за кредитним договором у розмірі 111 007,40грн.

Існування таких вимог Банк пов`язував із тим, що 30 листопада 2021року ОСОБА_1 уклала з AT «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631922722. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту, проте Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 111007,40грн.

12 серпня 2022року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024року позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки відповідачем було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

29 січня 2025року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловила вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд не звернув уваги на те, що відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а саме смс-інформування щодо заборгованості та розрахунково-касове обслуговування кредитної картки, за яке з відповідача за весь період утримано 116 302,40грн, що є більшою сумою ніж заявлена позивачем загальна заборгованість за кредитом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2025року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2025року справу призначено до судового розгляду на 06 травня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

30 листопада 2021року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту, яким передбачено наступні умови: ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн, процентна ставка 35,99 % річних, обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією.

Підписавши 30 листопада 2021року паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

12 серпня 2022року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміні найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022року.

З розрахунку заборгованості за договором №631922722 від 30 листопада 2021року вбачається, що станом на 28 лютого 2023року заборгованість ОСОБА_1 становить 111007,40 грн, з яких: - 61538,00 грн - тіло кредиту; 2184,68 грн - відсотки за користування кредитом; 46228,99 грн - прострочене тіло кредиту; 3240,41 грн відсотки за прострочену заборгованість.

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором №631922722 від 30 листопада 2021року, укладеним з ОСОБА_1 за період з 30 листопада 2021року по 28 лютого 2023року, яка містить інформацію щодо всіх здійснених відповідачем платіжних операцій та з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині що відповідачем було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не повністю відповідають обставинам справи.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитом, по тілу кредиту та по процентам за користування кредитом, сплата яких передбачена умовами укладеного між сторонами кредитного договору, проте відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором.

Встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, для відповідача випущено міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії на 3 років з моменту випуску. Ліміт кредитної лінії у розмірі до 200 000, 00 грн. Процентна ставка - 35,99 % річних. Тип процентної вставки - фіксована. Строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору.

Тобто, при укладанні договору кредиту сторони погодили всі істотні умови договору, які є обов`язковими до виконання сторонами.

Банк зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, видавши відповідачці ОСОБА_1 кредит в безготівковій формі шляхом встановлення кредитного ліміту на її платіжну картку.

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконувала частково, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 111 007,40грн.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання позивачем належних та допустимих доказів укладення з відповідачем кредитного договору та погодження його істотних умов, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону.

Між тим, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» в рамках загальної заборгованості суми за смс-інформування щодо заборгованості та розрахунково-касове обслуговування кредитної картки, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно частини першої статті 11 ЗУ Про споживче кредитування, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

Водночас, Банк не надав суду переконливих та належних доказів на підтвердження погодження сторонами розміру щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування кредитної картки та за користування послугою смс-інформування.

З урахуванням того, що у підписаних сторонами складових кредитного договору (Анкеті-заяві та Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) відсутні погоджені розміри щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування та за користування послугою смс-інформування, вимоги Банку про стягнення заборгованості в цій частині є необґрунтованими.

Як вбачається з виписки за договором №631922722 від 30 листопада 2021року, укладеним Банком з ОСОБА_1 за період з 30 листопада 2021року по 28 лютого 2023року, відповідачці було нараховано в загальну суму заборгованості за кредитом плату за розрахунково-касове обслуговування кредитної картки в розмірі (100грн х 6) = 600грн та плату за послугу смс-інформування (15грн х 3) = 45грн.

Тож, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідачці було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно є слушними.

Одночасно, посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що з відповідачки за весь період утримано 116 302,40грн за смс-інформування щодо заборгованості та розрахунково-касове обслуговування кредитної картки, що є більшою сумою ніж заявлена позивачем загальна заборгованість за кредитом, є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами у справі та спростовуються відомостями з банківської виписки по рахунку відповідачки.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, а тому рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення суми заборгованості за кредитним договором до стягнення на 645,00грн, тобто з 111007,40грн до 110362,40грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні обставинам справи (пункт 3 частини першої статті 376 ЦПК України). Частиною четвертою статті 376 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, але не з`ясував обставини справи щодо необґрунтованого нарахування Банком частини заборгованості, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, змінивши рішення суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору, апеляційний суд виходить з наступного.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини десятої статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк»підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову у розмірі 3010,41 грн (110362,40/ 111007,40х 3028 = 3010,41).

Відповідно з позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк»на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 21,11 грн ( 645,00 / 111007,40х 3633,60 = 21,11).

Застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк»витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 989,30 грн (3010,41 21,11), шляхом зміни рішення суду в цій частині зменшивши суму судового збору до стягнення з 3028,00грн до 2 989,30грн.

Отже, рішення суду підлягає зміні частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором та судового збору.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором та судового збору - змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором до стягнення з 111007,40грн до 110362,40грн, а також зменшивши суму судового збору до стягнення з 3028,00грн до 2 989,30грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2025року.

Судді: