Дата документу 05.05.2025Справа № 554/9765/23
Провадження № 2/554/128/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 53 245 грн. 26 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 24 грудня 2021 року о 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, що знаходився під керуванням його сина, ОСОБА_5 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду від 26.01.2022 року № 554/50/22 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 08.02.2022 року. 28 грудня 2021 року ним було подано до ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, якою повідомлено страхову компанію про дату, місце, обставини, учасників, потерпілих та схему ДТП. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стало відомо, що ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» є банкротом і страхові виплати не здійснює. 12 січня 2022 року він уклав з ФОП ОСОБА_6 договір № А 01/01 по проведенню незалежної оцінки автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , після ДТП, яке відбулося 24.12.2021 року, та визначення величини матеріального збитку. Ним було сплачено 3 500 грн.. 00 коп. Згідно Звіту про оцінку майна № А 01/01 від 24.02.2022 року автомобіля Nissan X-Trail 2.0, 2010 року випуску, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 152 939 грн. 00 коп. 11 жовтня 2022 року він направив до МТСБУ заяву про подію, яка сталася 24.12.2021 року за участі автомобіля Nissan X-trail ДНЗ НОМЕР_1 та автомобіля MAZDA 626 ДНЗ НОМЕР_2 , однак завдана шкода не була компенсована в повному обсязі. З відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/29157 від 05.09.2023 року на запит адвоката Ткаченко А.В. від 29 серпня 2023 року вбачається, що відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків та згідно з рішенням Президії МТСБУ від 16.03.2023 року (протокол № 557/2023) щодо врегулювання страхових випадків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними ПрАТ «ХМСК», за рахунок наявного залишку його базового гарантійного внеску, МТСБУ прийняло рішення та здійснило 20.03.2023 року ОСОБА_3 відшкодування шкоди в розмірі 127 400 грн. 00 коп. Тобто, матеріальний збиток, завданий протиправними діями Відповідача становить 25 539 грн. 00 коп. (152 939 грн. 00 коп. - 127 400 грн. 00 коп.) так і залишився не відшкодований. 07 квітня 2022 року він звернувся до ОСОБА_4 з листом-претензією про досудове врегулювання спору, однак відшкодування завданої шкоди не отримав.

Вказує, що на день звернення до суду з позовом сума матеріальних збитків, що підлягає стягненню з відповідача внаслідок його протиправних дій, становить 31 539 грн. 00 коп., а саме: 25 539 грн. 00 коп. різниця між фактичною вартістю матеріального збитку, визначеною висновком викладеним у звіті про оцінку майна № А 01/01 та сумою, що була сплачена страховою компанією; 3 500 грн. 00 коп. оплата за незалежну оцінку автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 ; 1 000 грн. 00 коп. витрати на евакуацію транспортного засобу до автостоянки; 1 000 грн. 00 коп. - витрати на доставлення автомобіля до місця ремонту; 500 грн. 00 коп. - витрати за послуги автостоянки. На підставі ст. 625 ЦК України, індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми починаючи з дня направлення листа-претензії, а саме з 07 квітня 2022 року, та з суми коштів, яка була в ній зазначена - 29 239 грн. 00 коп., становить: 1 331 грн.38 коп. - 3 % річних від неповернутої суми; 6 215 грн. 19 коп. - інфляційне збільшення боргу; 14 159 грн. 69 грн. пеня за період з 13.10.2022 по 13.10.2022. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди становить 53 245 грн. 26 коп.

Крім того, позивач вказує, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, психологічних стражданнях, погіршенні якості його життя, втраті повноцінного сну, втраті позитивних емоцій, яких він зазнав через протиправну поведінку відповідача. Вказує, що внаслідок автопригоди, крім пошкодження транспортних засобів, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та закритої травми грудної клітини отримав його син ОСОБА_5 . Під час лікування сина він та члени його сім`ї перебували у стані постійного стресу, він постійно хвилювався за відновлення його здоров`я, можливості продовження їхнього роду та змушений був докладати додаткові зусилля задля подолання наслідків ситуації. Відповідач жодного разу не приніс на йому, ні його сину, який постраждав внаслідок ДТП, вибачення, шкоди не відшкодував. Розмір моральної шкоди оцінює в 100 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08 лютого 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 подано письмові пояснення на позовну заяву, у прийнятті яких відмовлено протокольною ухвалою від 23 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 01 березня 2022 року витребувано інформацію щодо перебування ОСОБА_4 у складі ЗСУ.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року витребувано інформацію щодо перебування ОСОБА_4 у складі ЗСУ та чи бере участь у виконанні бойових завдань військове формування, де ОСОБА_4 проходить службу.

Ухвалою суду від 19 червня 2024 року зупинено провадження по справі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 19 червня 2024 року, повернуто особі, яка її подала.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 19 червня 2024 року залишено без змін.

Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року поновлено провадження по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посидаючись на те, що стягнення матеріальної шкоди обгрунтовано Звітом, який проведений на замовлення позивача, Акт огляду транспортного засобу не можна братии до уваги, так як огляд проводився без присутності ОСОБА_4 . У Звіті не зазначено, що експерт повідомлявся про кримінальну відповідальність. Вважає, що Звіт про оцінку не є належним та допустимим доказом та що висновок підготовлений для суду. Також позивач заявляє про стягнення індексу інфляції, 3 % річних і штрафних санкцій, однак положення ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватися до даних правовідносин, оскільки предметом спору є не грошові зобов`язання, а відшкодування шкоди. Також позивач не повідомив, що з відповідача вже були стягнуті на користь користувача автомобіля 85 000 грн. Моральної шкоди, а ст. 61 Конституції України заборонено притягувати до відповідальності одного виду.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року об 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, що знаходився під керуванням мого сина, ОСОБА_5 , та рухався в зустрічному напрямку по вул. Монастирській від вул. Лисенка в напрямку вул. Лугової. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2022 року (справа № 554/50/22) ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 08.02.2022 року (а.с.73).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.05.2011 автомобіль марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 (а.с.16-17).

Позивач ОСОБА_3 28 грудня 2021 року подав до ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_4 , згідно Полісу ОСЦПВ (а.с.63), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, якою повідомив страхову компанію про дату, місце, обставини, учасників, потерпілих та схему ДТП (а.с.53-54). Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ СК «ХАРКІВСЬКА МУНІЦИПАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» є банкротом і страхові виплати не здійснює.

Вказані обставини визнаються учасниками справи, а тому згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

12 січня 2022 року ОСОБА_3 уклав з ФОП ОСОБА_6 договір № А 01/01, про проведення робіт з незалежної оцінки автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , після ДТП, яке відбулося 24.12.2021 року, та визначення величини матеріального збитку.

На виконання умов даного договору позивачем сплачено 3 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією про оплату № 820-1 від 12.01.2022 року (а.с.135).

Згідно висновку викладеного у Звіті про оцінку майна № А 01/01 від 24.02.2022 року автомобіля Nissan X-Trail 2.0, 2010 року випуску, реєстр. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 152 939 грн. 00 коп. (а.с.19-72).

11 жовтня 2022 року позивач направив до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву, якою я повідомив про подію, яка сталася 24.12.2021 року о 8 год.30 хв. у м. Полтава на вулиці Монастирській, на підйомі до Хрестовоздвиженського Монастиря за участі автомобіля Nissan X-trail ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 (власник авто ОСОБА_3 за технічним паспортом НОМЕР_3 ) та автомобіля MAZDA 626 ДНЗ НОМЕР_2 під керування ОСОБА_4 , просив провести відшкодування.

29 серпня 2023 року адвокатом Ткаченко А.В. було направлено адвокатський запит № 154 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якому вона просила надати належним чином завірені копії документів (в тому числі, але не виключно, страхові акти, документи додаткового огляду транспортного засобу, протоколи огляду), що містяться в матеріалах страхової справи сформованої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.12.2021 року за участю ОСОБА_4 , який керував автомобілем Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , який керував автомобілем Nissan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , зазначити розмір та дату виплати страхового відшкодування та надати підтверджуючі документи (а.с.74).

З відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01б/29157 від 05.09.2023 року вбачається, що відповідно до порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків та згідно з рішенням Президії МТСБУ від 16.03.2023 року (протокол № 557/2023) щодо врегулювання страхових випадків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними ПрАТ «ХМСК», за рахунок наявного залишку його базового гарантійного внеску, МТСБУ прийняло рішення та здійснило 20.03.2023 року ОСОБА_3 відшкодування шкоди в розмірі 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 коп. згідно Платіжної інструкції № 824527 від 20 березня 2023 року (а.с.132-133).

Позивач прохає стягнути з відповідача матеріальний збиток у сумі 25 539 грн.(152 939 грн.-127 400 грн.), який залишився не відшкодованим. На Лист претензію від 07 квітня 2022 року ОСОБА_4 не відповів (а.с.137-138).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Зі змісту ст. 979 ЦК України слідує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.35.1 ст. 35 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, приймаючи до уваги Звіт про оцінку майна СПД ОСОБА_6 від 24.02.2022, згідно якого вартість матеріального збитку автомобіля «Nissan X-Trail д.н.з. НОМЕР_1 , становить 152 939 грн., то з відповідача підлягає стягненню матеріальний збиток у сумі 25 539 грн.(152 939 грн.-127 400 грн.) (різниця між фактичною вартістю матеріального збитку, визначеною висновком викладеним у звіті про оцінку майна, та страховим відшкодуванням), 3 500 грн. 00 коп. оплата за незалежну оцінку автомобіля Nissan X-Trail 2.0, реєстр. № НОМЕР_1 .

Доводи представника відповідача щодо неналежності та недопустимості доказів не спростовують висновків суду, іншого Звіту про оцінку майна чи Висновку експерта ним надано не було, клопотання про призначення по справі авто товарознавчої експертизи не заявлялося.

Разом з тим, понесення позивачем витрат на евакуацію транспортного засобу до автостоянки у розмірі 1000 грн., витрат на доставлення автомобіля до місця ремонту у розмірі 1000 грн., витрати за послуги автостоянки у розмірі 500 грн. не доведено належними та допустимими доказами, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконання зобов`язання щодо відшкодування майнової шкоди.

Предметом позову у справі є стягнення, на підставі частини другої статті 625 ЦК України, інфляційних втрат в розмірі 6 215 грн. за період із 07 квітня 2022 року, з дня направлення листа-претензії, по жовтень 2024 року, трьох процентів річних в сумі 1 331 грн. 38 коп., виходячи із суми вказаної у претензії 29 239 грн., а також пені на підставі ст. 549 ЦК України у сумі 14 159 грн. 69 коп. за період з 13.10.2022 по 13.10.2022.

Однак, суд не може погодитися із вказаними аргументами позивача, оскільки відповідальність за невиконання зобов`язання із відшкодування матеріальної шкоди у відповідача не виникло ні з дати настання дорожньо-транспортної пригоди, ні з дати звернення позивача до відповідача із претензією.

Лише з часу набрання законної сили рішенням суду про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у даній справі у відповідача виникає зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду, завдану позивачу.

Отже, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат трьох процентів річних та пені задоволенню не підлягають, оскільки на момент звернення позивача до суду із позовом між ним та відповідачем не існувало грошових зобов`язань, що унеможливлює застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України.

Думка позивача, що у відповідача виникло зобов`язання із виплати страхового відшкодування є хибною, оскільки у відповідача виник обов`язок зі сплати матеріальної шкоди, а не страхового відшкодування, яке було виплачене МТСБУ.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна тощо.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено також, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд визнає обґрунтованими та аргументованими доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок глибини фізичних та душевних страждань, завданих ушкодженням здоров`я його сина, який був водієм транспортного засобу під час ДТП, та пошкодженням майна позивача, їх тривалості, істотності спричиненої шкоди та необхідністю захисту своїх прав, оскільки відповідач протягом більш ніж три роки не відшкодував жодної шкоди позивачу, вибачення не попрсив.

Разом з тим суд вважає, що заявлений ОСОБА_3 розмір моральної шкоди, зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини та надані позивачем докази, не є достатньо аргументованим.

Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у пошкодженні належного позивачу автомобіля внаслідок ДТП та спричинення тілесних ушкоджень його сину, їх глибину та тривалість, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково у розмірі 20 000 грн., що, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України у сумі 490 грн. 38 коп.(32 % задоволено від 153 245 грн. 26 коп. заявлених позовних вимог) підлягає стягненню із відповідача на користь держави, решта судового збору у сумі 1042 грн. 07 коп.(1532, 45 грн.- 490 грн. 38 коп.) покладається на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 29 039 грн. та у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 490 грн. 38 коп., решту судового збору у сумі 1042 грн. 07 коп. покласти на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомо.

Суддя Л.І. Савченко