Справа № 159/2065/25
Провадження № 2/159/987/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр», товариство) через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024 та з урахуванням змінених позовних вимог просить стягнути з відповідача борг в сумі 9200 гривень, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1200 грн комісія.

Позов обгрунтований тим, що 02.02.2024 між відповідачем та ТОВ «Споживчий центр» в електронному вигляді був укладений кредитний договір (оферти) №02.02.2024-100000588. Сторони погодили суму кредиту в розмірі 8000 грн на строк 70 днів зі сплатою 1,35% в день та комісії, що складає 15% від суми кредиту і становить 1200 грн.

ТОВ «Споживчий центр» виконало зобов`язання за договором, надало можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами. Відповідач кредит вчасно не повернув, у зв`язку з чим на дату позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 9200 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1200 грн комісія.

У відзиві на позов відповідач визнав лише заборгованість за тілом кредиту, мотивуючи це тим, що з 30.07.2017 до цього часу є військовослужбовцем, учасником бойових дій, на сьогодні проходить військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, про що неодноразово повідомляв позивача. Відповідно Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» має пільги встановлені для військовослужбовців, проте банк всупереч вказаним нормам закону неправомірно нарахував йому відсотки та комісію, а тому в цій частині позовних вимог просить відмовити, а також звільнити від сплати судового збору.

07.04.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини.

Згідно з пропозицією (офертою), яку ТОВ «Споживчий центр» розмістив на вебсайті http://sgroshi/com.ua/ua/, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду). За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти.

Відповідач ОСОБА_1 02.02.2024 сформував та за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора підписав заявку на отримання кредиту у ТОВ «Споживчий центр».

Відповідно до умов кредитного договору №02.02.2024-100000588 позичальнику наданий кредит на таких умовах: Сума кредиту 8000 грн. Строк кредитування - 70 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 11.04.2024. Процентна ставка (фіксована) у розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредиту (до 11.04.2024); комісія, що складає 15% від суми кредиту і становить 1200 грн; неустойка 80 грн, що нараховується за кожен день неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

У Заявці та Підтвердженні погоджений графік платежів: сума кредиту у розмірі 8000 грн сплачується 5 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у таких розмірах: 1 платіж у розмірі 2939,90 грн, 2 платіж у розмірі 2939,90 грн, 3 платіж у розмірі 2939,90 грн, 4 платіж у розмірі 2939,90 грн, 5 платіж у розмірі 2939,91 грн. Комісія сплачується одним платежем в сумі 1200 грн; неустойка: 80 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 365% річних.

Позичальнику наданий одноразовий ідентифікатор Е939 для підписання кредитного договору №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024. Заявку на отримання кредиту, додаток до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, які є невід`ємними частинами кредитного договору,підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису.

Позивач 02.02.2024 перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 8000 гривень на зазначену відповідачем у заявці платіжну карту НОМЕР_2 за допомогою системи LiqPay, що підтверджується квитанцією №.

Згідно із заявою про зміну позовних вимог стан заборгованості відповідача за кредитним договором №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024 складає 9200 грн, з яких: 8000 грн основний борг, 1200 грн комісія.

За матеріалами відзиву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час укладення кредитного договору і упродовж користування кредитом був і є військовослужбовцем (військовий квиток серії НОМЕР_3 ) і учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_4 від 25.01.2024).

ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за контрактом: з 30.07.2021 по 27.06.2024 проходив у військовій частині НОМЕР_5 Державної прикордонної служби України, а з 28.06.2024 по цей час у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України (довідка №08/304 від 28.03.2024, довідка №08/407 від 18.03.2025).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини першої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» ( далі Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263ЦПК).

У постанові від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19Верховний Суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором під час укладення договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем у відповідності до норм статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 Цивільного кодексу України кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр» №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024 на умовах визначених ТОВ «Споживчий центр», що доводить волевиявлення відповідача на укладання кредитного договору у такий спосіб та отримання ним кредитних коштів.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Перевіряючи розмір заборгованості, заявлений до стягнення з відповідача за кредитним договором №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024, суд доходить висновку, що позивач довів суду використання та неповернення відповідачем коштів в розмірі 8000 гривень (основного боргу), а тому в цій частині позов підлягає задоволенню в повному об`ємі.

Заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 гривень повністю визнана відповідачем.

Також є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в сумі 1200 гривень з огляду на таке.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в загальні витрати за споживчим кредитом.

В силу частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

З огляду на викладені норми законодавства відповідачу, як військовослужбовцю, в особливий період не нараховуються лише штрафні санкції, пеня та відсотки.

Проте, сплата комісії передбачена умовами договору №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024, є складовою загальних витрат за споживчим кредитом і підлягає сплаті відповідачем.

Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 9200 гривень (8000-тіло кредиту +1200-комісія).

Щодо судових витрат.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору оскільки вважає, що звільнений від його сплати як учасник бойових дій.

Такі висновки відповідача є помилковими.

За приписами п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 виходила з того, що для правильного застосування норм п.13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підставу позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19.

Тобто встановлені пільги щодо сплати судового збору стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюється на подання позову із вимогами, що виходять за межі таких правовідносин.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги суд задовольнив повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422,40 гривень (за ставкою 0,8 від загального розміру судового збору).

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 158, 247, 274-278 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 526, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1055, 1054 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №02.02.2024-100000588 від 02.02.2024 в розмірі 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень, яка складається з: 8000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1200 гривень - комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 05.05.2025.

Головуючий:Т. В. ДЕНИСЮК