справа № 755/3310/25
провадження № 2/0198/206/25
У Х В А Л А

05 травня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», заінтересована особа Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області, про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки виплати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області» про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, які на думку позивачки належать їй до виплати при звільненні як посадовій особі органу місцевого самоврядування, та середнього заробітку за час затримки такої виплати.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18.03.2025 справу передано за підсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно з автоматизованою системою документообігу справа розподілена та передана для розгляду судді Гайдар І.О.

Разом з тим, ознайомившись з позовом та доданими до нього матеріалами, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження в цивільній справі, з огляду на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя, зокрема, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Іншими словами поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пунктах 2, 7, 17 частини першої статті 4 КАС України надано визначення таких термінів:

- публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

- публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України, до компетенції адміністративних судів належить розгляд спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/33941/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала, що публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто до вказаних правовідносин, які є різновидом трудових, застосовуються і норми трудового права, незважаючи на те, що такий спір виникає щодо прийняття, проходження чи припинення публічної служби.

Таким чином, спори, пов`язані з проходженням публічної служби, одним з різновидів якої є служба в органах місцевого самоврядування, як щодо проходження такої служби (виплата належних працівникові при звільненні сум), так і пов`язані зі звільненням з публічної служби (стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні), розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що під час звільнення з органу місцевого самоврядування при розрахунку належних їй до виплати сум, зокрема, компенсації за невикористані в період роботи дні відпустки, не враховано певний період її роботи на посаді у Відділі «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області». Через затримку розрахунку при звільненні позивачка також просить суд стягнути середній заробіток за такий час.

З викладеного вище виходить, що предметом спору є питання, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби (служби в органах місцевого саморвдування).

Враховуючи характер спірних відносин, визначена ст. 19 ЦПК України компетенція судів загальної юрисдикції на ці правовідносини не поширюється, а справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в цивільній справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг Станично-Луганської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області», заінтересована особа Станично-Луганська селищна військова адміністрація Щастинського району Луганської області, про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки виплати.

Роз`яснити позивачці, що розгляд заявлених вимог віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 05.05.2025.

Суддя І. О. Гайдар