РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,

за участі секретаря судового засідання М. Янка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В засіданні приймали участь:

представник позивачів: ОСОБА_4 ;

представник відповідача: Н. Кручок

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначають, що вироком Рівненського міського суду від 23.09.2024 у справі №569/9619/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 та ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 309 КК України - у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 296 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Цивільний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Вказують, що наявність тілесних ушкоджень (в т.ч. синці на обличчі), що були заподіяні позивачам завдавали їм моральних та душевних страждань, зокрема: - порушено нормальні життєві зв?язки через неможливість продовження активного громадського життя. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень позивачі не могли з`являтися на людях з таким обличчям, а у випадку коли в цьому була необхідність, вимушені були приховувати очі під окулярами та ніяковіти під поглядами людей; - забій, який залишився після побиття є і на сьогодні предметом насмішок знайомих позивачів та викликає негативне естетичне враження у осіб протилежної статі, що, як наслідок, негативно впливає на взаємини з ними. Власне позивачам дійсно доводиться постійно користуватися надмірними косметичними засобами, щоб приховати видимі травми обличчя; - травми, які були у позивачів ще протягом місяця після побиття не давали можливості нормально харчуватися, оскільки при прийманні їжі виникав різкий біль. Зазначена обставина вплинула на загальне самопочуття та стан здоров?я позивачів; - після побиття позивачі були вимушені проходити тривале лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду та оброблення ран, відвідуванням психологів, реабілітологів та соціальних працівників. Впродовж всього періоду лікування позивачі почувалися незручно, дискомфортно, були змушені пристосовуватися до негативних умов існування. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров?ям у вигляді періодичних болів, запаморочення. Таким чином, безперечно, нормальний хід життя позивачів було порушено.

Серйозні травми обличчя та голови позбавили її можливості без сорому з?являтися на роботу, ходити на прогулянки, спілкуватися з знайомими та друзями. Через травмування обличчя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були змушені на тривалий проміжок часу припинити роботу, оскільки не могли з?являтися на людях в такому вигляді, що призвело до неможливості отримання заробітку, втрати клієнтів і замовлень по своєму напрямку роботи. Подружжя перебувало і до сьогодні перебуває у нервовому стресі від усвідомлення того, що вказана подія могла завершитися для них значно гіршими наслідками або каліцтвом.

Все пережите неможливо оцінити в грошовому еквіваленті, але розмір заподіяної відповідачем моральної шкоди внаслідок заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок хуліганських дій та під час грубого порушення громадського порядку при вищевказаних обставинах кожен з позивачів оцінює у 80 000, 00 грн і така сума моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості, адже необхідність компенсації шкоди буде спонукати обвинуваченого до набуття стабільного місця заробітку, тобто місця роботи, якого він на сьогодні, на скільки відомо, не має.

Ухвалою суду від 07.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

14.01.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивачами не доведені обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, не доведено факту завдання матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 07.03.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачів у судовому засіданні 05.05.2025 зазначив, що у позивачів не збереглися документи на підтвердження завданої матеріальної шкоди. Просив стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду в розмірі 80 000, 00 грн кожному позивачу.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.05.2025 заперечила щодо задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 296 КК України.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 23.09.2024 у справі №569/9619/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 та ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; - за ч. 3 ст. 309 КК України - у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 296 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Цивільний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без розгляду. Судом вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Під час розгляду кримінальної справи було встановлено, зокрема, що:

" ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, 26.08.2023, о 19 год. 00 хв., знаходячись у громадському місці, а саме на подвір?ї будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, прагнучи показати свою зневагу до існуючих загальновизнаних правил, норм поведінки в суспільстві та до оточуючих, безпричинно, проявивши особливу зухвалість, вчинив напад на ОСОБА_1 та умисно наніс потерпілому один удар кулаком лівої руки по правій завушній ділянці голови ОСОБА_1 , в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді садна в правій завушній ділянці.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись на тому ж місці, вчинив напад на ОСОБА_2 та умисно наніс потерпілій один удар кулаком своєї правої руки в ділянку лівого ока ОСОБА_2 , в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в лівій навколоочній ділянці з Крововиливом в склеру лівого ока та садно в ділянці зовнішнього кута лівої брови, чим грубо порушив громадський порядок, окрема нормальний уклад життя та спокій потерпілих та завдав їм фізичної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і повідомив, що дійсно скоїв вказані правопорушення при вищезазначених обставинах. В скоєному щиро розкаюється. Попросив вибачення у потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 показав, що 26.08.2023 близько 19 год. 20 хв. він перебував вдома. Його дружина ОСОБА_2 попросила принести з підвалу пусті банки для консервацій. Взявши з підвалу вказані банки він склав їх у пакет та повертався до дому. В той момент він помітив що з будинку АДРЕСА_2 , вийшов ОСОБА_3 , який дивився в його бік та щось кричав. Він тоді подумав що хтось є позаду та він кричав до нього, однак останній почав йти йому на зустріч та підійшовши відразу наніс один удар ногою в живіт, в наслідок чого він зробив декілька кроків назад, впершись спиною об стіну будинку. Після цього ОСОБА_3 замахнувся на нього рукою маючи намір нанести удар кулаком в голову однак він повернувся та уникнув вказаного удару а останній промахнувшись впав на асфальт. Після чого ОСОБА_3 підвівся та наніс йому один удар рукою в праве ухо, в якому у нього знаходився слуховий апарат. Тоді вже почали збігатися сусіди та вибігла його дружина. Дружина відразу підійшла до ОСОБА_3 та почала з ним сваритися. Після чого ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс їй один удар в область лівого ока, внаслідок чого вона присіла. Сусіди викликали поліцію та швидку допомогу. Однак ОСОБА_5 до приїзду поліції втік додому. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 показала, що 26.08.2023 близько 19 год. 30 хв. вона перебувала на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , спільно зі своїми сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Там вони стояли та спілкувались. Перед цим вона попросила свого чоловіка ОСОБА_1 принести з підвалу пусті банки для консервацій, та поки вона стояла з сусідами він пішов за ними. Приблизно через 15 хв., до нас з двору прибігла дочка ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_5 наносить тілесні ушкодження її чоловіку. Вона відразу разом із сусідкою вибігли на вулицю, де вона помітила свого чоловіка який збирав по асфальту побиті банки. Тоді вона підбігла до нього та запитала що сталося, але так як її чоловік вже близько шести років користується двома слуховими апаратами та має 3-тю групу інвалідності, він їй відповіді не дав. Так як там було дуже шумно то вона зрозуміла, що він не почув її. Вона після того відразу підійшла до ОСОБА_3 та запитала, за що він вдарив її чоловіка, на що останній агресивно відреагував, та виражаючись нецензурною лексикою, повідомив, що якщо захоче то вб`є її. Вона почала з ним сваритись в ході чого останній кулаком правої руки наніс їй один удар в область лівого ока, внаслідок чого вона присіла . Після цього вона вже декілька хвилин нічого не бачила однак чула галас навкруги та те, що сусіди викликали поліцію та швидку допомогу. Однак ОСОБА_5 до приїзду поліції втік додому.

Крім повного визнання вини обвинуваченим його вина доводиться показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_9 показала, що ввечері 26 серпня 2023 року вона в їхньому дворі по АДРЕСА_2 побачила ОСОБА_3 . Назустріч йому йшов потерпілий ОСОБА_1 . ОСОБА_3 почав наносити йому удари. В цей момент бідбігла дружина ОСОБА_1 . ОСОБА_10 . ОСОБА_3 її вдарив в обличчя. У ОСОБА_10 почала йти кров. Вона намагалася надати їй першу допомогу. Люди надавалл допомогу потерпілому. Потім викликали швидку допомогу та поліцію.

Свідок ОСОБА_6 суду показада, що 26 серпня 2023 року до неї прибігла її дочка та сказала, що в їхньому дворі б"ють ОСОБА_1 , їхнього сусіда. Коли вона вийшла на двір, то побачила ОСОБА_3 , який вже наносив удар ОСОБА_11 по обличчю. Люди викликали швидку допомогу та поліцію, але ОСОБА_3 втік."

За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості вироку суду в кримінальному провадженні у питанні вини відповідача, позивачі у силу того, що їхній цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження залишено без розгляду, правомірно звернулися до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_3 і саме він має нести відповідальність за завдану позивачам шкоду.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 та п.8 і 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що позивачам протиправними діями відповідача дійсно були заподіянні морально-психічні страждання, які вони перенесли внаслідок хуліганських дій відповідача. Наявність тілесних ушкоджень, що були заподіяні позивачам завдавали їм моральних та душевних страждань, було порушено нормальні життєві зв?язки через неможливість продовження активного громадського життя. Позивачі перебувають у нервовому стресі від усвідомлення того, що вказана подія могла завершитися для них значно гіршими наслідками або каліцтвом.

Між тим, у відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Слід зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачів, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача на користь кожного з позивачів в розмірі по 20 000, 00 грн.

При цьому, позивачами не надано суду доказів на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, з сукупності викладеного вище слідує, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди є необґрунтованими, обставини покладенні в основу позову не підтверджуються долученими до позову доказами, а позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження обґрунтованості позову, тобто позов в цій частині є необґрунтованим.

Отже, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.3,12,13,81,141, 259,263-265,354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 20 000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 20000, 00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

позивачка: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне судове рішення складене та підписане 06.05.2025.

Суддя О. Левчук