печерський районний суд міста києва
Справа № 753/4524/24-ц
05 травня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Вовк С. В.,
при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,
вирішуючи у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -
У провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Визнано об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_1 :

- Машиномісце, загальною площею 17,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Квартиру, загальною площею 68 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя:

- Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ;

- автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: ML 250 BLUETEC, 2014 року випуску, VIN: НОМЕР_1 (д.н.з. НОМЕР_2 ).

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності:

- на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_3 ;

- на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 ;

- на 1/2 частину Автомобіля MERCEDES-BENZ, модель: ML 250 BLUETEC, 2014 року випуску, VIN: НОМЕР_1 (д.н.з. НОМЕР_2 )

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності:

- на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_3 ;

- на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 ;

- на 1/2 частину Автомобіля MERCEDES-BENZ, модель: ML 250 BLUETEC, 2014 року випуску, VIN: НОМЕР_1 (д.н.з. НОМЕР_2 ).

В задоволенні іншої частини вимог первісного та зустрічного позовів - відмовлено.

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі, яким здійснити розподіл судових витрат.

Судом не вбачається необхідності для виклику сторін в судове засідання, а відтак здійснює розгляд за їх відсутності.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

За правилами частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за первісний позов ОСОБА_3 сплатила судовий збір у розмірі 9 084, 00 грн, ОСОБА_1 сплатив за зустрічний позов також 9 084, 00 грн.

При цьому орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу кожного із сторін складає по 100 000, 00 грн.

Оскільки рішенням суду частково задоволено як первісні, так і зустрічні позовні вимоги, розмір судових витрат сторін є однаковим, то суд покладає такі однорідні витрати кожної із сторін на саму себе, що буде пропорційним.

Керуючись статтями 1-19, 141, 270, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді витрат із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покласти на ОСОБА_1 .

Судові витрати ОСОБА_3 у вигляді витрат із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покласти на ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя С. В. Вовк