Справа № 948/356/25
Номер провадження 2/948/268/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

05.05.2025 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

у травні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, у якій представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 135 611, 62 грн в період з 16.12.2019 по 31.12.2024 включно.

Одночасно у позовній заяві представник просить забезпечити зазначену позовну заяву шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на наявних банківських рахунках відповідача на суму 136 611,62 грн, посилаючись на те, що відповідач не сумлінно виконує зобов`язання по сплаті аліментів, а тому для уникнення можливості відповідача ухилитися від виконання рішення суду позивач уважає необхідним просити суд забезпечити позов в межах позовних вимог на суму 135 611,62 грн.

Вивчивши заяву та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 зазначеної постанови забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А пунктом 4 цієї ж постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

На порушення зазначених норм представник позивачки не навів обґрунтованих обставин та доказів, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також не надав доказів, які дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову суду.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю наявності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151 153, 353, 354 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С. М. Косик