Номер провадження 2/754/2600/25
Справа №754/999/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.,

при секретарі - Сарнавському М.О.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона проживала із відповідачем ОСОБА_3 в цивільному шлюбі однією сім`єю з 2019 року по лютий 2022 року. Впродовж двох років вони проживали за адресою її реєстрації по АДРЕСА_1 та орендували квартири. Вони мешкали як чоловік та дружина, цей факт можуть підтвердити спільні друзі, її батьки, бо це доведено публічним висвітленням спільного проживання. Разом їздили на відпочинок, вели спільний побут, господарство та бюджет, купували спільне майно. Відповідач розповідав про своє кохання до неї і про намір офіційно одружитись із нею. Зі слів ОСОБА_3 він працював в автосалоні Лексус Київ Захід по вул. Велика Кільцева, буд. 58 в м. Києві. Проживаючи разом, мріючи про родину і дітей почали обговорювати питання купівлі власної квартири. Так як позивач повністю довіряла своєму чоловікові він запевнив, що квартиру треба оформити на нього, так як він буде годувальником в їхній родині, буде заробляти кошти : оплачувати необхідні щомісячні суми внесків за квартиру. В червні 2020 року відповідач сказав, що в нього не виходить дістати необхідну суму першого внеску за договором купівлі-продажу і попросив її надати свої гроші. У позивачки були заощадження, які і надала ОСОБА_3 , а саме 300 000 грн. Спірна квартира АДРЕСА_2 ЖК «СКАНДІЯ». Далі їхнє спільне життя продовжувалось до лютого 2022 року. Згодом Відповідачем почались провокуватись навмисні сварки. Позивач просила Відповідача надати їй договір купвлі-продажу квартири, квитанції про сплату первинного внеску та щомісячних внесків, однак він постійно обіцяв, знову обманював. Пройшов час і Відповідач взагалі заблокував Позивачку і перестав виходити на зв`язок. Таким чином Позивачка змушена звернутися до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.03.2025 року, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що вони з позивачкою не жили однією сім`єю, у них не було спільного бюджету. Не заперечував того, що були певні зустрічі та симпатії. Ночували в окремій квартирі разом, їздили на відпочинок з його друзями, проте могли не бачитись по два тижні.

Заслухавши вступне слово позивача та відповідача, їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/002813890від 06.04.2023 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_1 зверталася до Відповідача ОСОБА_3 08.05.2023 року із досудовою вимогою про врегулювання та добровільне здійснення розподілу квартири шляхом укладання нотаріально посвідченої угоди про передачу їй у власність 1/3 частки квартири, яка знаходиться за квартирою: АДРЕСА_4 , яка була придбана за їх спільний кошт.

Заявою від 14.06.2023 року Позивач зверталася до Броварського районного управління поліції в Київській області із заявою про злочин.

Як повідомив в судовому засіданні представник позивача кримінальне провадження за даним фактом органами поліції не відкривалось.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

12 грудня 2019 року Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з висновком апеляційного суду про те, що сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких стосунках, який не заперечував й сам відповідач, не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2018 року залишено без змін. Детальніше з текстом постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18)

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 ніяким чином не довела факт проживання із Відповідачем ОСОБА_3 однією сім`єю, наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, оплату комунальних послуг, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.05.2025 року

Суддя О.М. Панченко