Справа № 369/7734/24
Номер провадження 2/573/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

30 квітня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів учасників, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст буде виготовлено протягом п"яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» (код , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 31 982 (тридцять одну тисячу дев"ятсот вісімдесят дві грн. 09 коп., за кредитними договорами: 1) № 77465275 від 04.10.2021 в розмірі 19 558,95 грн.; 2) № 7544543 від 13.02.2022 в розмірі 8295,14 грн.; 3) № 236631 від 22.01.2022 в розмірі 4128 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» сплачений при звернені судовий збір у сумі 3 028 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Справа № 369/7734/24

Номер провадження 2/573/16/25

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 квітня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції.

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Вимоги вмотивовані тим, що

- 04.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 77465275, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 13 000,00 грн. строком на 30 днів;

- 13.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 7544543, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5 500,00 грн. строком на 30 днів;

- 22.01.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 236631 на суму 2 000,00 грн. строком на 30 днів.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №14/06/21. 08.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №08012024. Відповідно до умов договорів вказані первісні товариства передали ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Відповідно до реєстрів боржників до зазначених Договорів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, в тому числі до ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договорами:

1) № 77465275 від 04.10.2021 в розмірі 19 558,95 грн.;

2) № 7544543 від 13.02.2022 на суму 8 295,14 грн.;

3) № 236631 від 22.01.2022 в сумі 4 128,00 грн.

Загальна сума заборгованості за вказаними кредитними договорами складає 31 982,09 грн.

Посилаючись на викладене вище, а також на те, що згідно кредитних договорів відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти та виконати інші зобов`язання за кредитом в повному обсязі у строки і на умовах, визначених договорами, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вказану суму боргу, а також понесені судові витрати.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01 листопада 2024 прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 94).

Ухвалою від 16 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів із банківських установ ( т. 1 а. с. 219).

09.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Петрищева О.О. надійшов відзив на позовну заяву, обґрунтований наступними доводами.

Заборгованість виникла в ОСОБА_2 перед первісними кредиторами. Отже, безпосередньо в позику або в кредит грошові кошти Відповідачеві ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не надавало. Право вимоги до Відповідача про стягнення заявленої у позові заборгованості виникло у ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на підставі договорів факторингу від 14.06.2021 року №14/06/21 та від 08.01.2024 року №08012024.

Перехід права вимоги до боржника від первісного кредитора до нового кредитора прямо пов`язаний з наявністю зобов`язань боржника перед первісним кредитором.

До позовної заяви не додано первинних документів, які б підтверджували факт перерахування з рахунку первісних кредиторів на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів визначених договорами Позики або договором надання споживчого кредиту.

Вважає, що позовна заява не містить доказів виникнення у Відповідача зобов`язань фінансового характеру перед первісними кредиторами ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», а тому договори факторингу від 14.06.2021 року№14/06/21 та від 08.01.2024 року №08012024 укладені з Позивачем не підтверджують передачу права грошової вимоги до відповідача (боржника).

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ст. 1081 ЦК України).

З аналізу зазначених норм ЦК України випливає обов`язок Клієнта передати Фактору первинні документи, що підтверджують виникнення зобов`язань у боржника перед Клієнтом.

В п. 9.10 договору факторингу від 14.06.2021 року №14/06/21 передбачено, що його невід`ємною частиною є: додаток № 1-Форма реєстру Боржників; додаток № 4-Форма акту приймання - передачі документації. Аналогічні положення містить і п. 9.8 договору факторингу №08012024 від 08.01.2024 року.

В свою чергу, документів обов`язковість яких передбачена договорами факторингу Позивачем до суду не надано.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу від 14.06.2021 року №14/06/21 Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Аналогічне за змістом положення міститься і в п. 1.1. договорі факторингу від 08.01.2024 року №08012024

Проте, Позивачем не надано документів, які підтверджують виконання фактором ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» грошового зобов`язання, а саме: перерахування ціни продажу за договором на рахунок Клієнтів - ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» що становить під сумнів виконання зобов`язань Фактором за даними договорами факторингу, а відповідно і набуття права вимоги до Відповідача.

Отже, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) первісному кредитору, немає законних підстав вважати такий договір договором факторингу.

Відповідно до п.1.2 договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21 перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно акту прийому - передачі Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року Клієнт передав, а фактор отримав Реєстр боржників №11 від 27.10.2023 року.

Згідно акту прийому - передачі Реєстру боржників №15 від 25.01.2024 року Клієнт передав, а фактор отримав Реєстр боржників №15 від 25.01.2024 року

Проте в матеріалах справи Реєстри боржників №11 від 27.10.2023 року та №15 від 25.01.2024 року відсутні.

Отже, Позивачем не надано доказів передачі від Клієнта до Фактора права вимоги по заборгованості ОСОБА_2 .

Аналогічна ситуація склалася і по договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Акт прийому передачі реєстру Боржників надано, а сам реєстр Боржників в матеріалах справи відсутній.

Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21 та від 08.01.2024 року №08012024 з яких вбачається, що ОСОБА_2 є боржником, за відсутності основних реєстрів Боржників, які передбачені договорами факторингу, не можуть вважатися належними доказами.

Розрахунки заборгованості за договорами позики та кредитним договором, є внутрішніми документами фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Зазначені розрахунки містять лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку та його складових, зокрема кількості днів прострочення та відсоткової ставки, що підлягала застосуванню, а тому не можуть бути належними доказами у справі в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Більш того, розмір відсотків визначених Первісними кредиторами в договорах позики та кредитування є значно меншим ніж відсотки нараховані Позивачем. Зазначає, що підстав для нарахування будь-яких процентів після закінчення строку кредитування, в тому числі, і процентів, які передбачені як відповідальність за ч.2 ст. 625 ЦК України у Позивача не було.

Вважає, що в даному випадку Позивачем не доведено факту виникнення у Відповідача зобов`язань фінансового характеру перед первісними кредиторами - ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», не доведено наявності у ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги до Відповідача, оскільки, долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за договорами позики та кредитним договором, а також не доведено і розмір заборгованості.

З наведених підстав, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у повному обсязі та покласти на Позивача витрати понесені Відповідачем на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. (а. с. 101-108).

13.12.2024 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, викладена наступними аргументами.

ЩОДО УКЛАДАННЯ ДОГОВОРІВ ВІДПОВІДАЧЕМ.

Як зазначено в позовній заяві між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Відповідачем, було укладено договір позики № 7544543 від 13.02.2022 (далі - Договір позики). Договір підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (п.20 Договору позики).

Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Відповідачем, було укладено договір позики № 77465275 від 04.10.2021 (далі - Договір позики). Договір підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (п.12, 20 Договору позики).

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та Відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 236631 від 22.01.2022 (далі - Кредитний договір).

Кредитні договори підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить, розділ 10 Кредитного договору.

У відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договору.

З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню.

Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем кредитних договорів, договору позики в електронній формі, тому позовні вимоги Позивача є законними та обгрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Слід зазначити, що Відповідачем не заперечується факт укладення вищевказаних договорів.

ЩОДО НАРАХУВАННЯ ВІДСОТКІВ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТНИМИ КОШТАМИ.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги.

Відповідачем при підписанні Кредитних договорів та Договорів Позики не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору.

Згідно з умовами укладених Кредитних договорів та Договорів Позики, Позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

Також, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів».

Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані з Первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу.

До того ж, договором факторингу укладеним з Первісними кредиторами не передбачено надання ТОВ «ФК «ЄАПБ» виписок з банківських рахунків попереднього Кредитора.

Відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України, оскільки кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем факт отримання грошових коштів за Кредитними договорами в відзиві не спростовується належними доказами.

Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитних договорів в електронній формі, обгрунтовано розмір заборгованості за вказаними договорами, та отримання Відповідачем кредитних коштів, тому позовні вимоги Позивача є законними та обгрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів.

Відсотки, які просить стягнути Позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою Кредитним договором.

ЩОДО ПОВІДОМЛЕННЯ ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ.

В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.

Зокрема відповідно до Договорів факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору.

Зазначає, що дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

ЩОДО ВИТРАТ ВІДПОВІДАЧА НА ПРОФЕСІЙНУ ПРАВНИЧУ (ПРАВОВУ) ДОПОМОГУ.

Всі судові витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідачем суду не надано копію договору про надання правничої допомоги з додатками, акту приймання передачі послуг, копію квитанції про оплату, тобто Відповідачем не надано жодного документу на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Вартість правничої допомоги в сумі 7000,00 грн. з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірним.

Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуд.

Також, на думку Позивача, вартість правової допомоги є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Враховуючи сукупність обставин цієї конкретної справи, розмір судових витрат у сумі 7000,00 грн., є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка відзиву не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Таким чином обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Посилаючись на викладене, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а. с. 123-141).

02.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Петрищева О.О. надійшли додаткові пояснення, обгрунтовані наступним.

Відповідачем по справі було надано відзив на позовну заяву в якій останній виклав свої заперечення щодо позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» пославшись на:

-відсутність в матеріалах справи первинних документів, які б підтверджували факт перерахування з рахунку первісних кредиторів на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів визначених договорами Позики або договором надання споживчого кредиту;

-відсутність в матеріалах справи документів обов`язковість яких передбачена договорами факторингу;

-відсутність в матеріалах справи документів, які підтверджують виконання фактором ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» грошового зобов`язання, а саме: перерахування ціни продажу за договором на рахунок Клієнтів - ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»;

-відмінність розміру відсотків визначених Первісними кредиторами в договорах позики та кредитування від розміру відсотків заявлених до стягнення ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

В свою чергу Позивачем надано відповідь на відзив до позовної заяви, яка являє собою перелік нормативних актів та особисту позицію сторони без підтвердження її належними та допустимими доказами, та надано ряд документів, які з точки зору останнього підтверджують правомірність позиції ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Зокрема, Позивач посилається на факт укладання договорів позики та договору кредиту в електронному вигляді, проте не надає доказів їх фактичного виконання. Як вже зазначалось у відзиві на позовну заяву договори підтверджують лише домовленість сторін виконати взяті на себе зобов`язання, а не факт їх виконання.

Питання підтвердження перерахування грошових коштів від первісного кредитора позичальнику так і залишились без відповіді.

Так, разом із відповіддю на відзив Позивачем надано довідку від ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» №КД-000003588/ТНПП від 09.12.2024 року в якій ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, та здійснення перерахування 04.10.2023 року грошових коштів в сумі 13 000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_3 .

По суті, вказана довідка є лише запевненням третьої стони про проведення фінансової операції проте, не є платіжним документом та не підтверджує законність позовних вимог Позивача.

Більш того, довідка ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» не містить посилань на підстави перерахування коштів (мається на увазі договір позики) від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на Ім`я ОСОБА_2 .

Як документ, довідка ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» також не оформлена належним чином, оскільки в ній відсутні підпис та печатка підприємства. Як копія даний документ також не завірено належним чином.

Єдине, що можна встановити з вказаної довідки так це лише відомості про те що якесь платіжне доручення все-таки було. А тому питання про його надання є актуальним для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Для прикладу та порівняння, просить суд звернути увагу на інший документ, наданий Позивачем для підтвердження факту оплати договорів факторингу, а саме на платіжну інструкцію від 31.10.2023 року №20397, з якої чітко вбачається найменування операції, сторони, розмір платежу та підстави його проведення - Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

До речі, зазначена вище довідка та платіжне доручення стосуються лише одного із трьох договорів позики, а саме - №77465275 від 04.10.2021 року (договір факторингу 14/06/21 від 14.06.21 року)

По іншим договорам позики (кредиту) Позивачем взагалі не надано документів на підтвердження перерахування грошових коштів на ім`я Відповідача від первісного кредитора та доказів оплати договорів факторингу. Це свідчить про відсутність прямого зв`язку між договорами позики та договорами факторингу, на підставі яких здійснюється стягнення.

Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів перерахування коштів від первинного кредитора відповідачу, його вимоги не можуть вважатися обґрунтованими. Відсутність платіжного документа підриває правомірність стягнення та ставить під сумнів факт виконання договірних зобов`язань.

Відповідач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що переведена на воєнний стан, по теперішній час, тобто відповідача призвано на військову службу за призовом на час мобілізації на особливий період, на строк до його закінчення або фактичного звільнення, доказом чого є довідка командира військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2024 року №61.

Згідно довідки командира військової частини № НОМЕР_2 від 14.03.2023 року№1/04/30 Старший солдат ОСОБА_2 у 2022 та 2023 році брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.01.2024 року ОСОБА_2 має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до зазначеного, відповідач в силу пільг, що передбачені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звільнений від сплати відсотків за кредитами, а також штрафів.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно- мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» (підпункт третій пункту 4 розділу І; далі - Закон № 1275-VII) статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

В Прикінцевих положеннях Закону №1275-VII є пряма вказівка про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям - з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Відповідно до частини другої статті 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.

Передбачені за кредитним договором проценти не є штрафними санкціями, оскільки є платою за користування кредитними коштами, проте нарахування процентів збільшує суму грошового зобов`язання, яке підлягає погашенню та на яке, у разі його невиконання, нараховуються штрафні санкції. Тому зупинення нарахування процентів також призведе до зменшення розміру можливої відповідальності особи, що відповідає змісту статті 5 ЦК України.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив про можливість надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Положеннями пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було пом якшено тягар грошової відповідальності, який покладався на вшськовослужбовщв- позичальників за договорами кредиту, а Закон №1275-VII містить чітку вказівку про надання певним нормам зворотної дії в часі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судому постанові від 23 травня 2018 року у справі № 619/1192/16-ц (провадження №61-12795св18).

Таким чином, відносно Відповідача, який був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період діє передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона Позивачу нараховувати проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції за невиконання кредитних зобов`язань.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, що надана в якості доказу Позивачем, Відповідачу за договором позики №77465275 від 04.10.2021 року нараховано 6559,77 грн. заборгованості за відсотками, за договором позики №7544543 від 13.02.2022 року нараховано 2795,14 грн. заборгованості за відсотками, за кредитним договором №236631 від 22.01.2022 року нараховано 2128 грн. заборгованості за відсотками.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики №77465275 від 04.10.2021 року, наданому Позивачем разом із позовною заявою, заборгованість по відсоткам в розмірі 6559,77 грн. нарахована за період з 27.10.2023 року по 31.03.2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №7544543 від 13.02.2022 року, наданому Позивачем разом із позовною заявою, заборгованість по відсоткам в розмірі 2795,14 грн. нарахована за період з 25.01.2024 року по 31.03.2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №236631 від 22.01.2022 року, наданому Позивачем разом із позовною заявою, заборгованість по відсоткам в розмірі 2128 грн. нарахована за період з 08.01.2024 року по 31.03.2024 року.

Враховуючи, що нарахування відсотків за договорами позики та кредитним договором відбулось за період коли Відповідач фактично перебував на військовій службі, вказані вище відсотки за користування кредитними коштами не підлягають стягненню.

Позиція сторін.

Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Мельник І.С. одночасно з позовом та відповіддю на відзив зазначила про проведення розгляду справи без участі представника та підтримання позову ( т. 1 а. с. 6, 141).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Представник останнього адвокат Петрищев О.О. направив заяву про розгляд справи без його участі. У минулих судових засіданнях просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 77465275, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 13 000,00 грн. строком на 30 днів (а. с. 10).

13 лютого 2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 7544543, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5 500,00 грн. строком на 30 днів (а. с. 17-18).

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №14/06/21 ( т. 1 а. с. 11).

22 січня 2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 236631 на суму 2 000,00 грн. строком на 30 днів ( т. 1 а. с. 29-33).

08.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №08012024 ( т. 1 а. с. 36-38).

За умовами вказаних кредитних договорі в позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбаченим цими Договорами.

На підставі договору Договорів факторингу, відповідно до умов яких вказані товариства передали ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником ( т. 1 а. с. 15, 22, 40).

Згідно п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Витягів з реєстру боржників, які є додатками до Договорів факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за вказаними вище кредитними договорами.

З моменту отримання права вимоги до боржників, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами: 1) № 77465275 від 04.10.2021 в розмірі 19 558,95 грн.; 2) № 7544543 від 13.02.2022 на суму 8 295,14 грн.; 3) № 236631 від 22.01.2022 в сумі 4 128,00 грн. Загальна сума заборгованості за вказаними кредитними договорами складає 31 982,09 грн. (т. 1 а. с. 16, 23, 41).

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України.

Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини щодо виконання зобов`язань, зокрема, за договором позики.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він уважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» установлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать про те, що електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства.

Без здійснення всіх цих дій договори позики від 04.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 за № 77465275 та від 13.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 за № 7544543, кредитний договір від 22.01.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 , не були б укладені.

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договори не були б укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання кожного вказаного договору в електронній формі.

Також, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК). Це, в свою чергу, надає сторонам кредитного договору право на відмову від надання або одержання кредиту за вже укладеним договором. Таким чином, укладення кредитного договору підтверджує наявність правовідносин, що наділяє сторін певними правами і обов`язками, однак сам факт укладення договору не є беззаперечним доказом наявності заборгованості.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи зі змісту ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.

За клопотанням представника позивача було витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" щодо наявності у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 22.01.2022 та інформацію щодо належності ОСОБА_2 карткового рахунку № НОМЕР_4 ; виписку по рахунку за номером картки № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 за період з 22.01.2022 по 26.01.2022 та з 13.02.2022 по 18.02.2022 з детальною інформацією щодо призначення платежу і джерело надходження коштів.

Із відповіді від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" вбачається, що станом на 22.01.2022 року на ім"я ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) було емітовано карткові рахунки. На ім"я відповідача емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 та надано рух коштів по вказаній картці із якого вбачається зарахування грошових коштів 22.01.2022 року о 10:22 год. на суму 2000 грн. та 13.02.2022 року о 18:20 год. на суму 5 500 грн. ( т. 1 а.с. 224-226).

Також за клопотанням представника позивача було витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 04.10.2021; інформацію щодо належності відповідачу карткового рахунку № НОМЕР_6 та виписку по рахунку за номером картки № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_2 за період з 04.10.2021 по 08.10.2021 з детальною інформацією щодо призначення платежу і джерело надходження коштів.

Із відповіді від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що станом на 04.10.2021 року у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) були відкриті та емітовані карткові рахунки. На ім"я відповідача емітовано платіжну картку № НОМЕР_7 за рахунком НОМЕР_8 та надано рух коштів по вказаній картці із якого вбачається зарахування грошових коштів 04.10.2021 року на суму 13 000 грн. ( т. 1 а.с. 230-231).

Кредитні договори відповідач підписав, будь-яких застережень чи зауважень не заявляв. Номер мобільного телефону вказаний у договорах, за допомогою якого відповідачем підписані договори, відповідає номеру телефона, який вказаний у договорі про надання правової допомоги.

Доводи сторони відповідача про недоведеність укладення договорів та перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які оцінені судом разом із іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Крім того, суд звертає увагу, що вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи - платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою, щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів.

Розрахунки заборгованості по кредитним договорам у загальному розмірі 31 982,09 грн., надані суду, відповідають вимогам закону.

Відповідач клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляв та не спростував надані розрахунки заборгованості, надавши власний розрахунок заборгованості, доказів наявності спору між сторонами щодо ненадання кредиторами коштів за кредитними договорами суду не надав, тому доводи щодо відсутності у нього заборгованості не заслуговують на увагу.

Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що позивач не надав доказів отримання ОСОБА_2 кредитних коштів за відповідними кредитними договорами, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод усіх істотних умов такого договору.

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 (провадження №61-18730св20) за позовом про стягнення коштів зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Тобто, посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАзПБ» не надало суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються, зокрема і, наявними у матеріалах справи договорами, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів.

При цьому, вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було.

Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини, щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Крім того, суд звертає увагу, що розмір тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно, такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.

Тобто, кредитними договорами встановлено розмір процентної ставки, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, з якими погодилася відповідач, проставивши свій підпис при укладенні вказаних кредитних договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобам.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Висновки суду.

Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов такого договору.

Також встановлено факт переходу прав вимоги від первісних кредиторів до позивача.

Відповідно до пункту першого частини першоїстатті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд встановив, що 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №14/06/21 з додатковими угодами № 2 від 28.07.2021 та № 12 від 27.10.2023 та № 08012024.

08.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 08012024.

Відповідно до умов договорів вказані товариства передали ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстрів боржників до зазначених Договорів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, зокрема до ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами.

Отже, відступлення права вимоги за вказаними вище кредитними договорами відбулося за договорами факторингу №14/06/21 (додаткові угоди № 2 від 28.07.2021 та № 12 від 27.10.2023 та № 08012024), ніким не оскаржені, визнані недійсними не були, відтак позивач має право на стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за відповідними кредитними договорами.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитними договорами:

1) № 77465275 від 04.10.2021 заборгованості за позикою в розмірі 19 558,95 грн., яка складається із: суми позики - 12999,19 грн. та процентів за користування кредитом 6559,77 грн.;

2) № 7544543 від 13.02.2022 заборгованості за позикою в розмірі 8295,14 грн., яка складається із: суми позики - 5 500,00 грн. та процентів за користування кредитом 2795,14 грн.

3) № 236631 від 22.01.2022 заборгованості за позикою в розмірі 4128 грн., яка складається із: суми позики - 2 000,00 грн. та процентів за користування кредитом 2128 грн.

За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягненню із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 31 982,09 грн.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 3 028 грн., оскільки позовні вимоги задоволені повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 599, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 141, 247, 265, 273, 274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» (код , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 31 982 (тридцять одну тисячу дев"ятсот вісімдесят дві грн. 09 коп., за кредитними договорами: 1) № 77465275 від 04.10.2021 в розмірі 19 558,95 грн.; 2) № 7544543 від 13.02.2022 в розмірі 8295,14 грн.; 3) № 236631 від 22.01.2022 в розмірі 4128 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» сплачений при звернені судовий збір у сумі 3 028 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 травня 2025 року.

Суддя