ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5866/25Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/509/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Гичко К.С.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Кость Я.Р., представника Тернопільської міської ради - Голик Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кость Ярини Романівни на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року, постановлену суддею Позняком В.М. у цивільній справі №607/5866/25 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа: Садівниче товариство робітників та службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., про визнання рішень недійсними та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Одночасно із поданням позову ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, а саме:

-накласти арешт на земельні ділянки площами: 15,26га (кадастровий номер :04:003:0212) та 1,9528га (кадастровий номер :04:003:0211) в АДРЕСА_1 , право комунальної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Тернопільською міською радою;

- заборонити Тернопільській міській раді вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок площами: 15,26га (кадастровий номер :04:003:0212) та 1,9528га (кадастровий номер :04:003:0211) в АДРЕСА_1 , зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельних ділянок;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки земельні ділянки площами: 15,26га (кадастровий номер :04:003:0212) та 1,9528 га (кадастровий номер :04:003:0211) в АДРЕСА_1 , право комунальної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Тернопільською міською радою.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 має сертифікат про право власності на пай члена Садівничого товариства робітників та службовців Тернопільського відділення з.д. та користується земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 0,06 га для ведення садівництва. Зміст рішень Тернопільської міської ради №8/10/286 від 29.10.2021, №8/31/24 від 15.09.2023, №8/38/121 від 19.04.2024, №8/43/94 підтверджують, що Тернопільською міською радою вчиняються дії, спрямовані на зміну правового статусу земельної ділянки Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. Вказані обставини свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а невжиття таких заходів унеможливить виконання рішення суду в цій справі у разі задоволення позову, зокрема внаслідок передання прав на таку земельну ділянку (її частин) іншим особам, а поновлення порушених прав члена кооперативу та користувача земельної ділянки ОСОБА_1 стане неможливим.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кость Я.Р. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Вказує, що суд не врахував реальну загрозу невиконання судового рішення, так як відповідачі вже здійснюють дії щодо зміни правового статусу спірної земельної ділянки. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до її передачі іншим фізичним чи юридичним особам, що ускладнить або унеможливить виконання майбутнього рішення суду. Розмір земельної ділянки позивача не повинен впливати на можливість чи неможливість порушення вимог Земельного кодексу України, такі дії та рішення відповідачів в будь-якому випадку є незаконними, безвідносно до площі ділянок.

У відзиві Тернопільська міська рада просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення його прав як власника чи користувача земельної ділянки, оскільки не надано жодних правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності ОСОБА_1 чи право користування земельною ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , виданих у встановленому законом порядку. Позивачем не надано доказів про намір Тернопільської міської ради передати спірну земельну ділянку у власність чи користування третім особам.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кость Я.Р., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника Тернопільської міської ради Голик Л.Р., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Правова природа та загальні принципи щодо забезпечення позову закріплені в Главі 10 ЦПК.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду (пункти 46-47) зазначила, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

В спірних правовідносинах судом першої інстанції встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними рішень Тернопільскьої міської ради щодо інвентаризації, поділу та зміни цільового призначення земель, а також усунення перешкоду у здійсненні користування та розпоряджанням майном шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Тернопільської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0212.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказував, що він має сертифікат про право власності на пай члена Садівничого товариства робітників та службовців Тернопільського відділення з.д. та користується земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 0,06 га для ведення садівництва.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок площами: 15,26га (кадастровий номер :04:003:0212) та 1,9528га (кадастровий номер :04:003:0211).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, будуть мати наслідки, неспівмірні з вирішенням спору по суті.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від лютого 2024 року в справі № 201/9686/23 про те, що під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що стороною позивача не наведено обґрунтованих підстав для застосування вказаних у заяві заходів забезпечення позову, а також, що заявником недостатньо обґрунтовано того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є вимогами немайнового характеру, примусове виконання рішення не передбачено, є помилковим, однак в цілому на правильність прийнятого судом рішення такі мотиви не вплинули, так як суд вірно виходив із того, що заходи забезпечення позову є непропорційними позовним вимогам. Тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до передачі земельної ділянки іншим фізичним чи юридичним особам, що ускладнить або унеможливить виконання майбутнього рішення суду; розмір земельної ділянки позивача не повинен впливати на можливість чи неможливість порушення вимог Земельного кодексу України, такі дії та рішення відповідачів в будь-якому випадку є незаконними, безвідносно до площі ділянок, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що на стадії вирішення питання про забезпечення позову суд не вирішує спір по суті та не надає оцінку законності дій Тернопільської міської ради, прийнятих нею рішень. В той час як розмір земельної ділянки, право на користування якою позивач вважає порушеним (0,06 га), однозначно свідчить про непропорційність тих заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач арешт земельних ділянок площею 15, 26 га та 1, 9528 га, його позовним вимогам.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кость Ярини Романівни залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 5 травня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Гірський Б.О.