печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

за участю секретаря судового засідання Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї, про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана заява, яка надійшла до суду 21 квітня 2025 року.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга зазначеної статті).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках (пункти 3 і 5 частини першої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

За результатами аналізу зазначених норм процесуального права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2024 року у справі № 335/837/22 зробила висновок, що, дотримуючись принципів цивільного судочинства, основним з яких є неприпустимість зловживання процесуальними правами, суд, установивши, що подані учасником судового процесу скарга, заява або клопотання є очевидно безпідставними, що вочевидь може переслідувати такі цілі, як введення суду в оману, затягування розгляду справи чи створення перешкод опонентам у справі, зобов`язаний вживати заходи, спрямовані на запобігання зловживанням учасниками судового процесу своїми процесуальними правами шляхом залишення без розгляду або повернення таких скарг, заяв чи клопотань.

Велика Палата Верховного Суду також наголосила на тому, що саме з метою виконання такого завдання сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо сторона здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, вона виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від таких дій. І саме на це спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Ці заходи передбачені у частинах четвертій і п`ятій статті 44, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України.

У згаданій справі Велика Палата Верховного Суду була переконана, що подання до суду трьох ідентичних за змістом заяв щодо касаційного перегляду судових рішень попередніх інстанцій у справі № 335/837/22 суперечить принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами (пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга згаданої статті).

Так, представник позивача ОСОБА_3 вже звертався до суду із ідентичною за змістом заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати, яка ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року залишена без задоволення.

На переконання суду, подана повторно у квітні 2025 року ідентична за змістом заява виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права представника позивача щодо подання заяви про ухвалення додаткового рішення, тобто останній зловживає ним.

Такі дії представника позивача ОСОБА_3 не спрямовані на виконання завдання цивільного судочинства, є недобросовісною поведінкою, явним зловживанням відповідним процесуальним правом і проявом неповаги до остаточних судових рішень суду.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Повторне подання зазначених аналогічних за змістом заяв до суду є зловживанням представником позивача ОСОБА_3 його процесуальним правом. Тому суд застосовує до заяви ОСОБА_3 , яка зареєстрована судом 21 квітня 2025 року, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України, та залишає її без розгляду.

Одночасно суд звертає увагу представника позивача на те, що у випадку повторного звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, на виконання вимог частини четвертої статті 44 ЦПК України судом будуть застосовані заходи, передбачені частиною першої статті 144 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1-20, 44, 148, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї, про стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Вовк