Справа № 173/246/25
Провадження №2/173/564/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 травня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кожевник О.А.,

за участю секретаря судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2025 року позивачі звернулись до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована на території села Підлужжя Першотравенської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, але в усному порядку їм було роз`яснено щодо відмови в реєстрації, в зв`язку з тим, що в поданих документах є розбіжності, а саме: в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 030823, виданого 31.03.2003 року Першотравенською сільською радою народних депутатів розмір земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства зазначений як «0,326 га», а в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомцем В.А. розмір земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства зазначений як «0,0326 га».

Загальна площа земельної ділянки придбаної нами за договором купівлі продажу становить - 0,576 га, із них: для будівництва житлового будинку - 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства розміром - 0,326 га, 0,25+0,326 =0,576 га.

Сторона по договору, продавець - ОСОБА_4 померла, але після її смерті спадкоємцем стала її донька, ОСОБА_3 , яка є належним відповідачем по справі. Претензій щодо вищезазначеної спірної земельної ділянки, як їй відомо, вона немає.

Дана помилка не дає змоги оформити належним чином власність на земельну ділянку, яка була придбана згідно з договором купівлі-продажу, який був зареєстрований в реєстрі за № 1301 та внести зміни/виправлення до зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки не є можливим, у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день діяльність цього нотаріуса, ОСОБА_5 , припинена, що й стало підставою звернутися до суду для визнання права власності на вищевказане майно.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху, у зв`язку тим, що позивачами при зверненні до суду не надано доказів на підтвердження наявності перешкод для вирішення спору в позасудовому порядку, не надано доказів звернення до нотаріуса з заявою про виправлення описки.

11 лютого 2025 року позивачами подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано протокол № 104 засідання Ради Нотаріальної палати України, де вказано про припинення діяльності нотаріусом Питомець В.А.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2025 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

12 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, направили на адресу суду заяву в якій просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідачка, в судове засідання не прибула, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачами визначено визнання права власності на нерухоме майно, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 030823 ОСОБА_6 на підставі рішення сесії Першотравенської сільської ради № 179-24/23 від 25.12.2001 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,576 га, з них для будівництва житлового будинку 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства 0,326 га.

Згідно з копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2005 посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомцем В.А., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,576 га, що розташована в с. Підлужжя Першотравенської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів № 1932236 від 23.12.2005, цей договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за номером 1068173.

В п.1.3. вказаного договору зазначено, що призначення земельної ділянки для будівництва житлового будинку 0,250 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0326 га.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За приписами ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу, укладений 23.12.2005 між позивачами та ОСОБА_6 , укладено в письмовій формі та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомцем В.А., однак при складенні вказаного договору нотаріусом помилково зазначено розмір земельної ділянки, а саме 0,0326 замість правильного 0,326.

Згідно з п. 6.16 Розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 №3253/5 у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії, технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб), щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку.

Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів.

Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

Відповідно до копії протоколу №104 засідання Ради Нотаріальної палати України від 14.12.2023 встановлено, що нотаріус ОСОБА_5 припинив діяльність 28.12.2019.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1, 3, ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачами на законних підставах набуто право власності на спірну земельну ділянку, але в зв`язку з допущеною нотаріусом помилкою в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.20005, яку в позасудовому порядку позивачі не мають можливості усунути, вони позбавлені можливості зареєструвати своє право власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до обраного позивачами способу захисту порушених прав.

Понесені судові витрати покласти на позивачів, оскільки суд не встановив вини відповідача у порушенні прав позивачів.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 право власності на частку земельної ділянки яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, с. Підлужжя, та придбана за договором купівлі-продажу від 23.12.2005 посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пітомцем В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1301, розміром 0,576 га з яких: для будівництва житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,326 га.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 право власності на частку земельної ділянки яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, с. Підлужжя, та придбана за договором купівлі-продажу від 23.12.2005 посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пітомцем В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1301, розміром 0,576 га з яких: для будівництва житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,326 га.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Суддя