Справа №359/779/25
Провадження №2/359/1647/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Пригоди Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 22 грудня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу у сторін народилися сини: 23 травня 2002 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання та подав суду клопотання (а.с.33), в якому просив зупинити провадження у справі для примирення з позивачем.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 категорично заперечують проти примирення з відповідачем та наполягають на розірванні шлюбу. Так, в квітні 2025 року, тобто вже після першого судового засідання, ОСОБА_3 зняв позивача з зареєстрованого місця проживання по АДРЕСА_1 та наполіг на тому, щоб ОСОБА_1 покинула спільне місце проживання подружжя. На теперішній час позивач орендує інше житло. Відсутня жодна можливість щодо примирення сторін. Тому ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять задовольнити позов.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив такі обставини.

22 грудня 2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №886. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2001 року (а.с.9).

Від шлюбу у сторін народилися сини: ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження (а.с.10, 11).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 травня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі для примирення сторін.

Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде принципово суперечити її інтересам, вона не веде з ним спільне господарство, не має спільних інтересів. Примушування ОСОБА_1 до шлюбу з відповідачем не допускається. Примирення між сторонами неможливе.

З огляду на це суд висновує про те, що шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , належить розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.4). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 22 грудня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №886, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта