Справа № 569/2715/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Авраменко Ю.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Відділу державної служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції б/н від 22.02.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті його батька - ОСОБА_2 , він як єдиний спадкоємець звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак останній відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна. Із відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна йому стало відомо, що такий арешт накладено на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції б/н від 22.02.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відтак він звернувся до відповідача із заявою про зняття вищевказаного арешту. Оскільки листом № 12462 від 06.02.2025 року ВДВС у м. Рівному відмовив йому у задоволенні заяви, він звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача адвокат Авраменко Ю.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши думку представника позивача адвоката Авраменко Ю.С., дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданий Відділом ЗАГС м. Ровно 16.08.1978 року, актовий запис № 2016.

На праві власності ОСОБА_2 належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданий 25.05.2023 року, актовий запис № 1065 до спадкового реєстру внесено відомості про спадкову справу № 74424717 спадкодавця ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем.

20.10.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Демчук І.В. із заявою про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 , проте нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 357674271 від 08.12.2023 року вбачається, що на квартиру, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 . Рівненською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» зареєстровано обтяження № 10861342 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції б/н від 22.02.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У зв`язку із неможливістю прийняття спадщини позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 24.01.2025 року, у якій повідомив, що боржником ВП № 4714928, яке перебуває на виконанні у відділі ДВС є його батько, який помер, а Позивач є правонаступником спадкового майна з метою переоформлення якого просить зняти всі наявні обмеження. До даної заяви додано довідку про відсутність заборгованості № 6 від 23.01.2024 року та квитанцію про оплату виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження.

Листом Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 12462 від 06.02.2025 року повідомлено, що згідно з даних автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Відділі перебували шість виконавчих проваджень про стягнення боргів з ОСОБА_2 , в тому числі виконавче провадження № 41714928. У межах виконавчих проваджень, що перебували на виконанні, постанова про арешт майна боржника б/н від 22.02.2011 року не виносились. Таким чином, неможливо встановити в межах якого виконавчого провадження та по виконанню якого виконавчого документа винесено постанову про арешт майна боржника б/н від 22.02.2011 року, внаслідок чого неможливо визначити наявність підстав для його припинення. У зв`язку з цим рекомендують звернутися до суду.

Таким чином, Відділом державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку із неможливістю встановити в межах якого виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника б/н від 22.02.2011 року.

Вищевказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом про усунення перешкод у здійсненні права користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом звільнення майна з-під арешту.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні питання про керуватися Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції від 28.08.2003 року (далі Закон 606-XIV) чинній на час накладення обтяження.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV; у редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону;

- повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, після якої ніякі інші дії щодо примусового виконання рішення державним виконавцем не вчиняються.

Згідно із ч. 1 ст. 38 Закону 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою ст. 38 Закону № 606-XIV визначено: якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VII; у редакції, чинній на день розгляду питання про зняття арешту з майна) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Частиною 4 ст. 59 Закону № 1404-VIIвизначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Водночас ч. 5 ст. 59 цього Закону передбачено, що у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 20.03.1952 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року Законом № 475/97, положеннями Протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції та положеннями Цивільного кодексу України (ч. ч. 1,2 ст. 319, ст. 321) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб,

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений законом, зокрема, шляхом припинення правовідношення чи дії, яка порушує право.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності набувається на підставах, передбачених законом, зокрема в порядку спадкування.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 80 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року (далі Правила), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном ОСОБА_2 , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, завершене і знищене.

З огляду на вищевказане позивач ОСОБА_1 , який є єдиним спадкоємцем та має право на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , обмежений у здійсненні своїх майнових спадкових прав, зокрема щодо переоформлення на своє ім`я квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належала його батькові.

Не зняття державним виконавцем арешту з майна ОСОБА_2 , який був накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції б/н від 22.02.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за відсутності будь-якого виконавчого провадження стосовно власника цього майна порушує право позивача як єдиного спадкоємця майна ОСОБА_2 на вільне володіння, користування та розпорядження спадковим майном, яке йому фактично належить з моменту прийняття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у справі № 817/928/17 від 27.03.2020 року, яка в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

У цій справі суд також враховує, що арешт на майно ОСОБА_2 , яке після його смерті належить прийняти у спадщину позивачем, накладено державним виконавцем більше чотирнадцяти років тому, у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні будь-які виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правильними та доведеними аргументи позивача щодо безпідставного продовження обмеження цивільних (майнових) прав на нерухоме майно, яке підлягає прийняттю ним у спадщину після смерті батька ОСОБА_2 . Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам закону та не порушує прав інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 259, 263 - 265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Зобов`язати Відділ ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () зняти арешт з нерухомого майна зареєстроване обтяження № 10861342, що належить ОСОБА_2 , за постановою б/н від 22.02.2011 року Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.