Справа № 466/5303/21 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С.
Провадження № 22-ц/811/2504/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ковальчука Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Штендера М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича, представника ОСОБА_3 адвоката Штендера Миколи Васильовича на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позивних вимог покликався на те, що з 11.01.2007 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі сімейне життя, між позивачем та відповідачкою не склалося, у зв`язку із чим рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 09 вересня 2020 року в цивільній справі № 462/2896/20 шлюб між сторонами було розірвано.

Під час перебування у шлюбі з відповідачкою, ними за спільні кошти набуто ряд об`єктів нерухомого та рухомого майна, а саме:

1. Квартира, загальною площею 60,7 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Квартира загальною площею 43, 2 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Квартира загальною площею 44, 7 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

4.Автомобіль марки MAZDA CX-5, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 .

Окрім цього, під час перебування у шлюбі з відповідачкою, у них як подружжя також виникли боргові зобов`язання на суму 85 000 доларів США за договорами позики грошових коштів, які укладалися позивачем в інтересах сім`ї з метою купівлі квартир, право власності на які було зареєстровано як на позивача, так і на відповідачку, а тому вказані боргові зобов`язання, також, підлягають розподілу в судовому порядку.

Оскільки, свої зобов`язання за вище вказаними договорами позики позивач не виконав у строки встановлені договором, рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 03 вересня 2020 року у цивільній справі № 462/2481/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики, з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто суму боргу за вище вказаними договорами позиками у розмірі 85 000 доларів.

Відтак, оскільки в добровільному порядку вирішити спір про поділ майна подружжя сторонам не вдалося з вище зазначених причин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх майнових прав та інтересів.

В серпні 2021 року відповідачем - ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Штендер М.В., до суду подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Цією заявою просить визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право особистої власності на наступне майно:

Квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 60,7 м2;

Квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43,2 м2; Кухонну мебель; Гардеробні меблі; Душову систему з сантехнікою; Ванну. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування зустрічних позивних вимог покликався на те, що за час подружнього життя, а саме з 11 січня 2007 року і до 22 травня 2020 року, позивач та відповідач набули наступне майно:

1. Квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 60,7 м2.

2. Квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 43,2 м2.

3. Квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 44,7 м2. Вартість квартири згідно висновку про вартість майна становить 913410,00грн.

4. Квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 44,99 м2. Дана квартира була придбана ОСОБА_1 у товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ НЕРУХОМОСТІ ГРІНВІЛЬ ПАРК ЛЬВІВ» на підставі попереднього договору №59/1 від 02 жовтня 2018 року (копія договору в додатках). Згода на укладення даного договору була надана ОСОБА_3 , про що вказано в п.8.7. договору. Вартість вищевказаної квартири була сплачена в період з 02 жовтня 2018 року і до 27 квітня 2020 року, спільними коштами подружжя. Факт оплати підтверджується карткою рахунку 6812 ТОВ «АГЕНЦІЯ НЕРУХОМОСТІ ГРІНВІЛЬ ПАРК ЛЬВІВ», яка облікована відповідно до бухгалтерських стандартів

5. Автомобіль марки MAZDA CX-5, рік випуску 2019, VIN код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

6. А також меблі та побутову техніку в квартирі АДРЕСА_4 , Отже, подружжям за час шлюбу було набуто майно на загальну суму 6 098 670,00 грн. Кожному з подружжя належить рівна частина в спільному майні в сумі 3 049 335,00 грн.

Оскільки, позивач добровільно не хоче розділити майно, то вона змушена звернутися з зустрічним позовом до суду за захистом порушеного її права.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 червня 2024 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя: квартиру АДРЕСА_8 , квартиру АДРЕСА_9 та автомобіль Мазда СХ-5 2019 р.в. VIN НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено:

в особисту власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа 60,7 кв.м., вартістю 1771510 грн. з меблями та побутовою технікою загальною вартістю 190000 грн. (всього вартість 1961510грн.)

У рахунок компенсації 1/2 частини вартості квартири АДРЕСА_9 стягнути на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 677300 грн;

в особисту власність ОСОБА_3 - квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 43,2 кв.м., вартістю 1198100 грн., квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа 44,7 кв.м., вартістю 913410 грн., автомобіль марки Мазда СХ-5 2019 р.в. VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 633550 грн. (всього вартість 2745060 грн.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судовий збір та судові витрати залишено за сторонами.

Рішення в апеляційному порядку оскаржили представник ОСОБА_1 адвокат Савка Тарас Володимирович, представник ОСОБА_3 адвокат Штендер Микола Васильович.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Савка Тарас Володимирович покликається на те, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартиру загальною площею 43, 9 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_10 , з огляду на те, що жоден з членів їхнього подружжя, за час перебування у шлюбі, не набув на неї права власності, яке було б зареєстроване у встановленому законом порядку, а майнові права на зазначену квартиру були відчужені на користь третьої особи на підставі договору про заміну сторони у попередньому договорі № 59/1 від 02 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , та ТОВ «АГЕНЦІЯ НЕРУХОМОСТІ ГРІНВІЛЬ ПАРК ЛЬВІВ», а відтак ОСОБА_3 . якщо вважала дану квартиру об?ктом спільної сумісної власності їхнього з ОСОБА_1 подружжя мала б в своєму зустрічному позові заявити позовні вимоги щодо даної квартири. які б з огляду на можливе відчуження зазначеної квартири без її згоди мали б полягати у стягненні з ОСОБА_1 грошових коштів внесених за майнові права у вище вказаній квартирі, або вимоги про визнання недійсним договору про заміну сторони у попередньому договорі № 59/1 від 02 жовтня 2018 року, однак з прохальної частини зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 вбачається те, що остання взагалі не заявляла будь-яких позовних вимоги щодо квартири за адресою: АДРЕСА_10 , а тому суд першої інстанції визнавши вказану квартиру об?єктом спільної сумісної власності, та стягнувши у рахунок компенсації 1/2 частини вартості квартири АДРЕСА_11 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 677300 грн., всупереч нормам процесуального права, а саме ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК вийшов за межі позовних вимог, оскільки з прохальних частин як первісного так і зустрічного позову не вбачається будь-яких вимог з приводу зазначеної квартири,

Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не долучила жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт набуття меблів та побутової техніки під час шлюбу з ОСОБА_1 .

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити повністю його позовні вимоги та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Штендер Микола Васильович покликається на те, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що суд дійшов правильного висновку, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , придбавалася під час шлюбу і відноситься до спільного майна подружжя. Вищевказана квартира без згоди ОСОБА_7 була відчужена ОСОБА_8 ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_13 ), шляхом укладення 27квітня 2020 року трьохстороннього договору про зміну сторони у попередньому договорі №59/1 від 02 жовтня 2018 року. На момент укладення договору про зміну сторони вартість вищевказаної квартири була сплачена у повному обсязі покупцем (первісним покупцем) за рахунок спільних коштів подружжя. В результаті вищевказаних дій право власності на квартиру АДРЕСА_14 було зареєстровано на ОСОБА_10 , якій ОСОБА_11 уступив усі права по попередньому договору. Оскільки дане майно було відчужене ОСОБА_8 проти волі ОСОБА_7 , тому вартість майна на час розгляду справи повинна бути включена до переліку майна, яке підлягає розподілу між подружжям. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Однак звертає увагу на те, що суд в мотивувальній частині рішення вказав наступне: «Отже, не отримавши своєї частки 1/2 від вартості відчуженого майна кв. АДРЕСА_7 , та з урахуванням того, що на момент укладення основного договору всі кошти за квартиру були сплачені Позивачеві ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 відсутній обов`язок сплачувати половину суми позивачу. А тому половина суми 677 300,00 грн. залишається у позивача, як стягнута сума з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ». Крім того, в резолютивній частині рішення суд зазначив: «У рахунок компенсації 1/2 частини вартості квартири АДРЕСА_9 стягнути на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 677300 грн;».

На думку апелянта формулювання, яке суд використав в тексті рішення, є не зовсім коректним і може бути в подальшому не вірно трактовано зацікавленими особами.

Крім того стверджує, що суд при розгляді даної справи вірно встановив обсяг спільного майна подружжя, яке підлягає поділу, однак не вірно обчислив вартість меблів та побутової техніки, а саме: загальна вартість вищевказаних речей становить 227 500,00 грн., а суд вказав вартість 190 000,00 грн., що в свою чергу вплинуло на частки розподіленого між сторонами майна.

Просить суд, абзац мотивувальної частини рішення: «Отже, не отримавши своєї частки 1/2 від вартості відчуженого майна кв. АДРЕСА_7 , та з урахуванням того, що на момент укладення основного договору всі кошти за квартиру були сплачені Позивачеві ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 відсутній обов`язок сплачувати половину суми позивачу. А тому половина суми 677 300,00 грн. залишається у позивача, як стягнута сума з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 » викласти в наступній редакції: «Отже, вартість відчуженого майна, а саме: квартири АДРЕСА_7 , в сумі 1 354 600,00 грн. вважати такою що належить в повному розмірі ОСОБА_12 і враховується при розрахунку вартості майна, яке належить кожній із Сторін даної справи при визначення їх особистих часток, шляхом зменшення частки вартості майна, яке належить ОСОБА_12 , на вищевказану суму.». Абзац п`ятий резолютивної частини рішення суд, а саме: «У рахунок компенсації 1/2 частини вартості квартири АДРЕСА_9 стягнути на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 677300 грн;» видалити із тексту рішення. Скасувати рішення суду в наступній частині: «в особисту власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_15 , загальна площа 60,7 кв.м., вартістю 1771510 грн. з меблями та побутовою технікою загальною вартістю 190000 грн. (всього вартість1961510грн.) в особисту власність ОСОБА_3 - квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа 44,7 кв.м., вартістю 913410 грн., автомобіль марки Мазда СХ-5 2019 р.в. НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 633 550,00 грн.». Ухвалити нове рішення наступного змісту: «Виділити в особисту власність ОСОБА_7 - квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа 60,7 кв.м., вартістю 1 771 510,00 грн. з наступними меблями та сантехнікою: кухонна мебель вартістю 32 000,00 грн., шафа в коридорі 12 000,00 грн., душова система з сантехнікою 15 000,00 грн., ванна 13 000,00 грн., умивальник 6 500,00 грн., загальною вартістю 78 500,00 грн.; квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 43,2 кв.м., вартістю 1 198 100,00 грн. (всього вартість 3 048 110,00 грн.); Виділити в особисту власність ОСОБА_13 - квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа 44,7 кв.м., вартістю 913 410,00 грн., автомобіль марки Мазда СХ-5 2019 р.в. НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 633 550,00 грн., меблі та побутову техніку: ліжко з матрацом 18 000,00 грн., стіл компютерний 7 000,00 грн., стіл дитячий 6 000,00 грн., холодильник 17 000,00 грн., машина для миття посуду 14 000,00 грн., варильна поверхня на кухню 10 000,00 грн., духова шафа для приготування їжі 13 000,00 грн., мікрохвильова піч 3 500,00 грн., витяжка на кухню 8 500,00 грн., стіл кухонний 13 000,00 грн., пральна машинка 14 500,00 грн., раковина для миття посуду на кухні 7 500,00 грн., гардеробні меблі 17 000,00 грн. загальною вартістю 149 000,00 грн., врахувати вартість квартири АДРЕСА_7 , в сумі 1 354 600,00 грн. при розрахунку вартості майна (всього вартість 3 050 560,00 грн.).»

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Штендера М.В. на підтримання та заперечення скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вважав за доцільне поділити майно між сторонами в натурі. При цьому суд взяв до уваги його вартість, інтереси дружини, чоловіка, перебування майна в користуванні кожного з подружжя під час спільного проживання та на час розгляду справи, рід занять кожного з подружжя та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2007 р., який рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 09 вересня 2020 року було розірвано.

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення, суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 Сімейного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, за період перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти набуто ряд об`єктів нерухомого та рухомого майна, а саме:

1. Квартира, загальною площею 60,7 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Квартира загальною площею 43, 2 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Квартира загальною площею 44, 7 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

4.Автомобіль марки MAZDA CX-5, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 .

З метою, визначення ціни позову на замовлення позивача, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_15 було проведено експертну оцінку спірного майна, за результатами якої складено відповідні звіти з висновком про її вартість, які приєднано до даної позовної заяви.

Згідно звітів про оцінку спірного майна:

Ринкова вартість квартири загальною площею 43, 2 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить 1 198 100 грн.

Ринкова вартість квартири загальною площею 44, 7 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_3 становить 913 410 грн..

Ринкова вартість квартири загальною площею 60,7 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить 1 771 510 грн.

Ринкова вартість автомобіля марки MAZDA CX-5, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 становить 633 550 грн.

Сторони погодилися з такими висновками та не заперечували проводити розрахунки при вирішенні питання про поділ майна за такими цінами.

Крім того, звертаючись зі зустрічним позовом ОСОБА_3 , окрім майна, наведеного чоловіком також зазначила як спільне майно подружжя: придбання квартири за адресою АДРЕСА_12 , а також меблі у квартирі на АДРЕСА_1 . Перелік меблів зазначено у квартирі: кухонні меблі вартістю 32 тис.грн, шафа в коридорі - 12 тис.грн., гардеробні меблі - 17 тис.грн., ліжко з матрацом - 18 тис.грн., стіл комп`ютерний - 7 тис.грн., стіл дитячий - 6 тис.грн., холодильник - 17 тис.грн., машина для миття посуду - 14 тис.грн., варильна поверхня на кухню - 10 тис.грн., духова шафа для приготування їжі - 13 тис.грн., мікрохвильова піч 3,5 тис.грн., витяжка на кухню 8,5 тис.грн., стіл кухонний - 13 тис.грн., пральна машинка 14,5 тис.грн., душова система з сантехнікою - 15 тис.грн., ванна - 13 тис.грн., умивальник 6,5 тис.грн., раковина для миття посуду на кухні 7,5 тис.грн. Всього вартість майна 227 500 тис.грн.

Що стосується квартири за адресою АДРЕСА_12 , то суд першої інстанції вірно виходив з того, що така була придбана під час шлюбу між сторонами.

Дана квартира була придбана ОСОБА_1 у товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ НЕРУХОМОСТІ ГРІНВІЛЬ ПАРК ЛЬВІВ» на підставі попереднього договору №59/1 від 02 жовтня 2018 року. Згода на укладення даного договору була надана ОСОБА_3 , про що вказано в п. 8.7 договору. Вартість вищевказаної квартири була сплачена в період з 02 жовтня 2018 року по 27 квітня 2020 року, спільними коштами подружжя. ОСОБА_1 27 квітня 2020 року уклав трьохсторонній договорі про зміну сторони у попередньому договорі №59/1 від 02 жовтня 2018 року. На момент укладення договору про зміну сторони вартість вищевказаної квартири була сплачена у повному обсязі Покупцем (Первісним Покупцем) за рахунок спільних коштів подружжя. В результаті вищевказаних дій право власності на квартиру АДРЕСА_14 було зареєстровано на ОСОБА_6 , якій ОСОБА_1 уступив права по попередньому договору.

Відповідно до п.3 Договору усі кошти сплачені Первісним покупцем на рахунки Продавця за Попереднім договором № 59/1 від 02.10.2018 року, поверненню не підлягають, враховуватимуться Продавцем в рахунок зобов`язань Нового покупця.

Згідно п.6 Договору встановлюється строк укладення Основного договору до 31.05.2020 року за ціною 751 888,00 грн., що еквівалентно 28304 дол. США.

Оскільки дане майно було відчужене ОСОБА_1 проти волі ОСОБА_3 , то судом першої інстанції вірно було включена до переліку майна, яке підлягає розподілу між подружжям вищевказана квартира.

Враховуючи рівність часток подружжя у спільному майні, а також перебування майна в користуванні кожного з подружжя під час спільного проживання та на час розгляду справи, колегія суддів колегія суддів вважає, що майно слід поділити наступним чином.

Квартиру загальною площею 60,7 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат та кухні, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка набута на підставі договору купівлі продажу майнових прав на квартиру №36/3ч/1 від 19 січня 2017 року, та зареєстрована 03.05.2018 року на ім`я ОСОБА_1 , ринковою вартістю 1 771 510 грн. разом з меблями та побутовою технікою загальною вартістю 78 500 грн., а також автомобіль марки MAZDA CX-5, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , вартістю 633 550 грн., слід виділити в особисту власність ОСОБА_1 . Загальна вартість майна складає 2 483 560 грн.

Квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 43,2 кв.м., яка набута на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 квітня 2019 року та зареєстрована 26.04.2019 року на ім`я відповідачки ОСОБА_3 , ринковою вартістю 1198100 грн., квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа 44,7 кв.м., яка набута на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 93/2 від 25 липня 2017 року та зареєстровано 31.10.2019 року на ім`я відповідачки ОСОБА_3 , вартістю 913410 грн. з меблями і побутовою технікою вартістю 149 000 грн., слід виділити в особисту власність ОСОБА_3 . Загальна вартість майна складає 2 260 510 грн.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 боргових зобов`язань за договором позики, слід вказати наступне.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2020 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором позики від 11 січня 2017 року у розмірі 60000,00 /шістдесят тисяч/ доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором позики від 14 липня 2017 року у розмірі 25000,00 /двадцять п`ять тисяч/ доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 10510,00 /десять тисяч п`ятсот десять/ гривень.

Рішенням встановлено, що згідно розписки від 11.01.2017 року, ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 60000,00 доларів США для придбання двох квартир та зобов`язався повернути отримані кошти до 31.12.2018 року. Згідно розписки від 14.07.2017 року, ОСОБА_1 отримав в борг від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 25000,00 доларів США для придбання однокімнатної квартири та зобов`язався повернути отримані кошти до 31.12.2018 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2020 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 15765 гривень.

Задовольняючи апеляційну скаргу та відмовляючи в задоволенні позову судом встановлено, що договори позики у формі розписок укладались ОСОБА_1 в інтересах сім`ї для придбання квартир, а відтак суд першої інстанції повинен був залучити до участі у справі апелянта ОСОБА_3 , оскільки вказані договори позики стосуються її прав та обов`язків,

Таким чином, з наведеного вбачається, що незважаючи на факт скасування рішення Залізничного районного суду міста Львова від 03 вересня 2020 року у цивільній справі № 462/2481/20 з процесуальних підстав незалучення ОСОБА_3 до участі у справі, постановою Львівського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, було визнано виникнення зобов`язань за вище вказаними договорами позики у формі розписок, та встановлено, що вказані договори позики були укладені ОСОБА_1 в інтересах сім?ї,

Із позовом про визнання недійсними договорів позики укладених у формі розписки від 11.01.2017 року та 14.07.2017 року ОСОБА_3 не зверталась.

Оскільки вказані договори позики укладалися ОСОБА_1 в інтересах сім`ї (на купівлю квартир), та були повернуті ОСОБА_4 , а відтак позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 частини вартості боргових зобов`язань в розмірі 1 155 672 грн. (що еквівалентно 42 500 доларів США)., які виникли з договорів позики від 11 січня 2017 року та від 14 лютого 2017 року є підставними.

Враховуючи кількісні та якісні характеристики об`єктів, які підлягають поділу між колишнім подружжям, з огляду на висновки колегії суддів щодо реального поділу між подружжям об`єктів майна, а також щодо наявності боргових зобов`язань які також підлягають поділу з огляду на рівність часток в такому майні, яка презюмується і не спростована сторонами у справі колегія суддів приходить висновку, що у зв`язку і з різницею у вартості майна, яке присуджене кожному з подружжя з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 462 953 грн., що складає різницю між частиною боргових зобов`язань в розмірі 1 155 672 грн., частиною вартості квартири за адресою АДРЕСА_12 в розмірі 375 944 грн. та компенсації вартості автомобіля, який виділено у власність ОСОБА_1 в розмірі 316 775 грн.

З метою реального вирішення спору, колегія суддів не вважає порушенням принципу диспозитивності поділ майна не у запропонованих сторонами частках, а шляхом виділу конкретного майна тій чи іншій особі, що відповідає принципу процесуальної економії і не матиме необхідності в подальшому звернення в суд з позовом про реальний поділ такого майна.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича, представника ОСОБА_3 адвоката Штендера Миколи Васильовича підлягають частковому задоволенню, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича, представника ОСОБА_3 адвоката Штендера Миколи Васильовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 червня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою первісний позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя: квартиру АДРЕСА_16 Львові та автомобіль Мазда СХ-5 2019 р.в. VIN НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя в особисту власність ОСОБА_1 виділити:

- квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа 60,7 кв.м., вартістю 1771510 грн. з меблями та побутовою технікою загальною вартістю 78 500 грн.

- автомобіль марки Мазда СХ-5 2019 р.в. VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 633550 грн.;

В особисту власність ОСОБА_3 виділити:

- квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 43,2 кв.м., вартістю 1198100 грн.,

- квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа 44,7 кв.м., вартістю 913410 грн. з меблями і побутовою технікою вартістю 149 000 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію у вигляді частини вартості боргових зобов`язань в розмірі 462 953 грн., які виникли з договорів позики від 11 січня 2017 року та від 14 лютого 2017 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 січня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.