Номер провадження 2/754/1003/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаряРябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позиції учасників справи.

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 109 978,87 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн., а також витрат на правничу допомогу у сумі 25 000 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 26.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 4854946. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування не сплачує. 13.01.2022 було укладено договір № 13-01/2022-79, за яким ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 4854946. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4854946, а відтак позивач наділений правом вимоги до відповідача за зазначеним договором. 10.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір № 3148042. 09.02.2022 було укладено договір № 09/02-2022 відповідно до ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3148042. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором № 3148042. Також позивач вказує на те, що 08.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 100742443. 29.12.2021 було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 100742443, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 100742443, таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідача.

Позивач зазначає про те, що загальний розмір заборгованості у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору № 4854946 від 26.09.2021 становить 34 450 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 28 500 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 950 грн. - заборгованість за комісіями. Загальний розмір заборгованості за договором № 3148042 від 10.09.2021 становить 57 846,80 грн., з яких: 4 400 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 53 446,80 грн. - заборгованість за процентами. Однак позивач, враховуючи принципом розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами у зменшеному розмірі 27 089,04 грн. Водночас, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 100742443 від 08.08.2021, за розрахунком позивача становить 52 423, 33 грн., та складається з тіла кредиту - 7 290 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками у зменшеному розмірі 36 749,83 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутись до суду з метою захисту порушеного права.

Відповідач ОСОБА_1 скористався правом подачі відзиву, згідно якого зазначив про те, що не визнає заборгованість у нарахованому позивачем розмірі. З приводу договору № 4854946 зазначає, що проценти за користування кредитними коштами у розмірі 28 500 грн. нараховані безпідставно за межами строку дії кредитного договору у 30 днів. Відповідач визнає частково вимоги по вказаному договору у сумі 8 950 грн., що складається з тіла кредиту у розмірі 5 000 грн. та відсотків у розмірі 3 950 грн. Щодо кредитного договору № 100742443 від 08.08.2021 зазначено про те, що кредитний договір укладено 08.08.2021 року на строк 30 днів, при цьому нового строку кредитування між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» не було погоджено. Відповідач просить застосувати строки позовної давності до вказаного зобов`язання, з урахуванням того, що термін дії кредитного договору закінчився 07.09.2021, позивач звернувся до суду в жовтні 2024 року, а отже по спливу строків позовної давності. Відповідач ставить під сумнів розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3148042, оскільки такий підготовлений робітниками ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та є відображенням односторонніх арифметичних підрахунків позивача, а відтак не може слугувати належним доказом існування заборгованості. Відповідач вважає незрозумілими нарахування суми заборгованості у розмірі 31 489,04 грн. Зокрема зауважує, що відповідачу невідомо про заміну сторони кредитора по договору факторингу, укладеному між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «МАНІФЕО». Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення правничої допомоги у розмірі 25 500 грн., відповідач не погоджується за нарахованою сумою та вважає таку суму необґрунтованою та неспівмірною. У зв`язку з зазначеним, відповідачем частково визнає позовні вимоги у розмірі 8 950 грн. по кредитному договору № 4854946, а у задоволенні інших вимог позову просить відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у відповідності до якого вважають доводи відповідач не підтвердженими належними доказами, поданими без правового обґрунтування. Зазначають, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховувалась, при цьому позивач звернувся до суду з вимогами в рамках сум, що було передано на підставі договорів про відступлення права вимоги. Щодо кредитних договорів № 100742443 та № 4854946 позивач вказує, що договорами передбачено пролонгацію на стандартних базових умовах, а саме сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке подовження не потребує додаткових дій від сторони кредитора та позичальника. Сторона позивача зазначає, що умовами кредитного договору № 100742443 визначено строк дії договору, що обчислюється з моменту його укладання і до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. А також зауважує, що строки позовної давності було подовжено такою у зв`язку з карантинними заходами, та дією воєнного стану на території України, а відтак строк позовної давності не підлягає застосуванню.

Від Акціонерного товариства "ОТП БАНК" на виконання ухвали суду від 20.02.2025 надійшла витребувана судом інформація.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, при цьому до суду подав заяву, що не заперечує щодо розгляду справи за відсутності позивача, а також щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Процесуальні дії та рішення суду.

04 листопада 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

20 лютого 2025 року ухвалою суду постановлено витребувати у Акціонерного товариства "ОТП БАНК" інформацію щодо видачі ОСОБА_1 кредитної карти, доказів зарахування на картку кредитних грошових коштів.

Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін.

26.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 4854946.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору загальний розмірі кредиту становить 5 000 грн.

Пунктом 1.3 кредит надається строком на 30 днів з 26.09.2021.

Відповідно до п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії та процентів за надання кредиту 26.10.2021.

Згідно з п. 1.5.1 комісія за надання кредиту становить 950 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразового.

Відповідно до п. 1.5.2 проценти за користування кредитом 3 000 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

13.01.2022 було укладено договір № 13-01/2022-79, за яким ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 4854946.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4854946.

Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Положеннями п. 2.3.1.1 договору сторони визначили пролонгацію на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.

Пунктом 2.3.1.2 договору встановлено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Згідно з п. 7.1 договору строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Варто зауважити, що умови договору № 4854946 від 26.09.2021 відповідачем в частині його зобов`язань щодо погашення заборгованості за тілом кредиту не виконані, тому відповідно до п. 7.1 договору даний договір діє як станом на день ухвалення цього рішення, і діяв після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія абзацу другого частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону від 22 листопада 2023 року № 3498-IX.

З огляду на те, що абз. 2 ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом і продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін, суд доходить висновку, що приписи п. 2.3.1.2 договору № 4854946 від 26.09.2021 щодо автоматичної пролонгації договору суперечать положенням абзацу другому частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» і не можуть застосовуватися та не можуть бути підставою для стягнення відсотків у період автоматичної пролонгації договору, адже додаткового договору про продовження строку користування кредитом сторонами не укладалося.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що:

- проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);

- припис абз.2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України (пункт 91);

- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п. 97);

- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (п. 106);

- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128).

Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 4854946 від 26.09.2021, у розмірі 34 450 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 28 500 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 950 грн. - заборгованість за комісіями.

На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем за договором про споживчий кредит № 4854946 від 26.09.2021, ТОВ «ОТП БАНК» надано у відповідь на витребування суду, звіт-рахунок за період з 08.08.2021 по 30.09.09.2021, у відповідності з яким 26.09.2021 відповідачу було перераховано грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на картку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, вимога про стягнення основної заборгованості по тілу кредиту у сумі 5 000 грн. та комісії у сумі 950 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, щодо вимоги про стягнення процентів за користування кредитом слід зазначити наступне.

У додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 4854946 від 26.09.2021 сторони визначили проценти за користування кредитом за час дії договору з 26.09.202021 по 26.10.2021, що складають 3 000 грн. Тобто, сторонами визначено відсотки у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як встановлено судом, строк користування кредитними коштами сплив 26.10.2021, при цьому підстав для стягнення відсотків за межами періоду строку користування кредитними коштами немає.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитними коштами після 26.10.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за кредитним договором № 4854946 у загальному розмірі: 8 950 грн., з яких: 5 000 грн. - тіло кредиту, 3 000 грн. - проценти за користування кредитними коштами, 950 грн. - комісія за надання кредиту.

Щодо договору позики № 3148042 від 10.09.2021, слід зазначити наступне.

10.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір позики.

Відповідно до п. 2.3.3 договору сума позики складає 4 400 грн.

Згідно з п. 2.3.4. договору строки позики становить до 10.10.2021 (30 днів).

Пунктом 3.1.1 проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до повного погашення заборгованості включно.

Відповідно до п. 2.4.4 договору базова процентна ставка за позикою фіксована, та складає 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою.

Пунктом 2.5 розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1.01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

09.02.2022 було укладено договір відступлення права вимоги № 09/02-2022, відповідно до ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3148042.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 09/02-2022 від 09.02.2022 вбачається, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги щодо ОСОБА_1 за договором позики № 3148042 від 10.09.2021 на суму 13 626,80 грн., яка складається з: 4 400 грн. - сума виданої позики, 7 004,80 грн. - заборгованість за процентами, 2 222 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором № 3148042.

При цьому, позивач просить стягнути 57 846,80 грн., з яких: 4 400 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 53 446,80 грн. - заборгованість за процентами. Однак, позивач, керуючись принципом розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами у зменшеному розмірі 27 089,04 грн.

У відповідності до договору позики № 3148042 від 10.09.2021 вбачається, що у відповідності до п.2.3.4 договору, проценти за користування кредитними коштами у розмірі 4 400 грн. мають бути нараховані за період з 10.09.2021 по 10.10.2021 в розмірі 2 626,80 грн., а відтак в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача процентів за період після 10.10.2021 не підлягає задоволенню, оскільки заявлена за межами періоду строку користування кредитними коштами.

Щодо договору про споживчий кредит № 100742443 від 08.08.2021, слід зазначити наступне.

08.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № , який було підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Згідно з п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 08.08.2021.

Відповідно до п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 07.09.2021.

Згідно з положеннями пункту 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 390 грн. в грошовому виразі. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12 390 грн.

Пунктом 1.5.1 договору визначено, що комісія за надання кредиту: 500 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 1 890 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Положеннями п. 2.3.1.1 договору сторони визначили пролонгацію на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.

Пунктом 2.3.1.2 договору встановлено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Згідно з п. 7.1 договору строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 4.2 договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

В матеріалах справи міститься звіт-рахунок за період з 08.08.2021 по 30.09.2021, наданий АТ «ОТП БАНК», відповідно до якого на картку НОМЕР_2 ОСОБА_1 08.08.2021 зараховано 10 000 грн.

29.12.2021 було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 100742443 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 100742443.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги заборгованостей до боржників, зокрема ОСОБА_1 за договором № , а подальшому на підставі договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, право зазначеної вимоги до відповідача перейшло до позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», що підтверджується реєстром боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, витягом з реєстру боржників, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором №100742443 на суму заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 7 290 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18) зазначено, що «положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.

Згідно із п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд, зокрема у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів».

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що договір № № від 08.08.2021 підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», оскільки він акцептував пропозицію позивача та уклав договір шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За розрахунком позивача, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 100742443 від 08.08.2021 становить 52 423, 33 грн., та складається з тіла кредиту - 7 290 грн., та заборгованості за нарахованими відсотками у зменшеному розмірі 36 749,83 грн.

При цьому, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 7 290 грн.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 36 749,83 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до умов договору, строк користування кредитними коштами сплив 07.09.2021, а нараховані відсотки позивачем після закінчення строку користування кредитними коштами не підлягають стягненню з відповідача, оскільки таке нарахування здійснено за межами строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 7 290 грн. (тіло кредиту) та процентів за користування кредитними коштами в рамках кредитного договору № 100742443 у розмірі 1 890 грн.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з вказаною позовною заявою 09.10.2024, при цьому строк дії кредитного договору № 100742443 закінчився 07.09.2021.

Слід зауважити, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 продовжено на всій території України карантин до 30 червня 2023 року.

Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, строк звернення до суду було продовжено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для застосування строків позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «КООЛЕКТ ЦЕНТР» у загальному розмірі 25 156,80 грн.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «КОЛЛЕК ЦЕНТР» здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024; Заявки про надання юридичної допомоги № 312 від 05.07.2024, Витягу з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024; платіжної інструкції від 12.09.2024 № на суму 100 000 грн.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 25 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже не відноситься до складних справ.

Однак, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено частково, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 5 000 грн., яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 692,63 грн. судових витрат (25 156,80 грн. х 3 028 грн. : 109 978,87 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " КОЛЛЕКТ ЦЕНТР " заборгованість за договорами № 4854946 від 26.09.2021, № 3148042 від 10.09.2021, № 100742443 від 08.08.2021 в розмірі 25 156,80 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. та судовий збір в розмірі 692,63 грн.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - , м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306.

Відповідач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 05.05.2025.

Суддя О.Б. Саламон