Справа № 686/806/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
10 квітня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Завадської О.П.
секретаря Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача у судове засідання не з?явилася, при цьому в позовній заяві просила проводити розгляд даної справи без її участі за наявними у справі доказами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з?явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала, клопотань, заяв не пред`являла.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області за правилами територіальної юрисдикції.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року постановлено заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2.5 цього договору передбачено надання кредиту строком на 360 днів.
Відповідно до п. 2.6.1 стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
Знижена процентна ставка становить 0,5% в день та застосовується, якщо позичальник 24 березня 2024 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п 2.6.2 договору).
Укладення договору відбулося шляхом обміну електронними повідомленнями. Позичальник на підставі статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення коду з SMS повідомлення, отриманого на телефон позичальника або на електронну пошту позичальника.
Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Заявлений доказ не підтверджує факт отримання відповідачкою кредитних коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним.
При цьому, відсутні відомості щодо відкриття відповідачкою відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на ці кредитні рахунки. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачкою кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника).
Суд не може констатувати факт зарахування коштів ОСОБА_1 , правильність нарахування відсотків, встановити факт наявності чи відсутності плат від ОСОБА_1 на погашення заборгованості, та відповідно, встановити факт наявності чи відсутності заборгованості за договором.
Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачка володіла або користувалась банківською карткою НОМЕР_1 , даний номер не є повним.
Позивач також не просив суд витребувати в емітента карти НОМЕР_1 інформацію про факт зарахування коштів, дату зарахування коштів та їх суму.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.
З матеріалів справи встановлено, що ні виписки з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 , тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій, ні розрахунку заборгованості за вказаний період (з відображенням дати та суми отриманих кредитних коштів, їх погашення, нарахування відсотків) позивачем до позовної заяви надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання відповідачкою кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів.
За матеріалами справи суд позбавлений можливості перевірити видачу відповідачці кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
ТОВ «Іннова Фінанс» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявлялось.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
У зв`язку із не доведенням позивачем факту надання відповідачці кредитних коштів, користування відповідачкою кредитними коштами, а також доказів наявності заявленої заборгованості, у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Суддя