Справа № 564/4656/24
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Зберун К.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деражненської сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що із ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після народження дитини відносини між ними погіршилися і вони припинили спільне проживання. Відповідач з 2014 року свідомо самоусунувся від виховання дочки, жодної участі в її житті не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я, не цікавиться її навчанням, не забезпечує матеріально, не відвідує дитину та не спілкується з нею.
22 квітня 2024 року ОСОБА_2 оформлено заяву, яку посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бояринцевою В.В. про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. При цьому пояснила, що у період 2006 - 2014 років проживала з відповідачем однією сім`єю. Після народження дочки ОСОБА_3 відносини між ними погіршилися та вона з дитиною виїхала у м. Київ. Від народження дочки відповідач нею не цікавився, жодного разу її не відвідував, ніякої участі у її житті не приймав, матеріальної допомоги на її утримання не надавав. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною вона йому не чинила.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.
Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Деражненської сільської ради Рівненської області у судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати у їх відсутності.
Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши думку малолітньої ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що у свідоцтві про народження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю вказана ОСОБА_1 , позивач у справі, батьком - ОСОБА_2 (відповідач у справі).
Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.
Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.
Із матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 у м. Києві та перебуває на її утриманні, орендують житло, для дитини створені належні умови для проживання та виховання.
У довідках спеціалізованої ЗОШ № 291 з поглибленим вивченням іноземної мови від 05.12.2023 р., ліцею № 100 «Поділ» Подільського району м. Києва, характеристиках, зазначено, що малолітня ОСОБА_3 навчається у вказаних навчальних закладах, активну участь у її вихованні та навчанні приймає матір ОСОБА_1 . Відомостей про те, що батько дитини ОСОБА_2 цікавився навчанням дочки, відвідував вказані навчальні заклади зазначені письмові докази не містять.
Ухвалою Костопілького районного суду Рівненської області від 02.07.2018 року оголошено розшук боржника ОСОБА_2 .
Постановами державного виконавця Костопільського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.11.2023 року, 04.12.2023 року накладено арешт на грошові кошти та майно боржника ОСОБА_2 , оголошено розшук майна боржника, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, керування транспортними засобами.

04.12.2023 року державним виконавцем внесено відомості про боржника ОСОБА_2 за несплату аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників.

22.04.2024 року ОСОБА_2 подано нотаріально посвідчену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Зазначена заява ОСОБА_2 вказує на те, що він свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дочки ОСОБА_3 , така поведінка відповідача свідчить про нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та змінити її неможливо.

Судом встановлено, що від народження малолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Відповідач за цей час дочку не відвідував, з нею не спілкувався, станом її здоров`я, навчанням, духовним розвитком не цікавився, матеріально не забезпечував.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав.

Малолітня ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що батька ОСОБА_2 ніколи не бачила та взагалі його не знає. Він їй не телефонує, не спілкується з нею, не цікавиться її життям. Вона намагалася з ним зв`язатися по телефону, але він не виявив бажання з нею зустрітися. Її утриманням та вихованням займається лише матір.

Із висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.03.2025 року вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не цікавиться її навчанням. Дитину не відвідує та не спілкується з нею. Вваажає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином встановлено, що відповідач свідомо систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Винна поведінка відповідача порушує законні права та інтереси дитини на гармонійний духовний розвиток та виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, справа № 520/8264/19, висловлено правову позицію, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо один із батьків значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Оскільки відповідач фактично з 2014 року належним чином не виконував свої батьківські обов`язки щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 суд вважає, що є правильним застосування до нього крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.

У ході розгляду справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_3 без поважних причин, залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав сплатила судовий збір 1211 грн. 20 коп., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 150, п. 2 ч. 1 ст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деражненської сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Постійне Костопілььского району Рівненської області батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2025 року

Суддя: Р. М. Снітчук