Справа № 135/1077/24
Провадження № 22-ц/801/910/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нікандрова С. О.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуСправа № 135/1077/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 135/1077/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення порядку і способу участі у вихованні та спілкуванні батька зі своєю малолітньою донькою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.01.2025, ухвалене у складі судді Нікандрова С. О. в приміщенні суд в м. Ладижин, повний текст рішення складено 10.02.2025, -

в с т а н о в и в :

28.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх № 3762/24-вх) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, у якому, посилаючись на положення статей 153, 157, 158, 159 СК України, просив: 1) зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, доньки ОСОБА_5 , а саме: дозволити йому побачення та спілкування з малолітньою донькою, ОСОБА_4 , кожного понеділка, середи та п`ятниці з 16:00 год. до 20:00 год., кожної неділі з 10:00 год. до 20:00 год.; під час літніх канікул у ті ж самі дні ( понеділок, середа, п`ятниця, неділя) з 10-00 год. до 20-00 год.; дозволити за бажанням дитини, ОСОБА_4 , ночувати в квартирі батька у дні побачень; дозволити ОСОБА_1 під час літніх канікул виїжджати разом з дитиною, ОСОБА_4 , на відпочинок для оздоровлення дитини, не менше, ніж на три неділі; встановити, що в дні побачень ОСОБА_2 , у визначені дні і у визначений час на центральній площі міста Ладижин передає дитину, ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_1 , а позивач ОСОБА_1 , повертає дитину в той же день і на тому ж місці, у визначений час, відповідачу ОСОБА_2 ; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн та витрати на судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу в них народилася донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя між подружжям не склалося, і згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.06.2023 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_5 залишилася проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Після розлучення відповідачка усілякими способами почала перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною, тому він був змушений звернутися до органу опіки та піклування Ладижинської міської ради для встановлення графіку годин та днів для зустрічей та спілкування з донькою. 17.11.2023 виконавчим комітетом Ладижинської міської ради прийнято рішення № 423, яким було встановлено ОСОБА_1 графік годин та днів для зустрічей з малолітньою донькою, ОСОБА_5 , а саме: у середу з 17.00 год. до 19.00 год.; у неділю з 10.00 год. до 15.00 год., за місцем його проживання. Проте, відповідачка не виконує рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради щодо днів та годин побачень з донькою. Нею ігноруються будь-які пропозиції позивача про його участь у вихованні доньки. Створення перешкод відповідачем у спілкуванню позивача із донькою порушує не тільки його права, як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. У позасудовому порядку вирішити питання щодо порядку та способів участі батька у вихованні дитини не вдається.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.01.2025 позовну заяву задоволено частково. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено. Змінено спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня вступу рішення в законну силу, встановивши наступний порядок участі у спілкуванні з дитиною: систематичні побачення кожного понеділка, середи та п`ятниці з 16-00 год. до 19-00 год., а також кожної неділі з 10-00 год. до 19-00 год., без присутності матері, з можливістю відвідування громадських місць та закладів культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, а також місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням побажань дитини, стану її здоров`я та інтересів малолітньої ОСОБА_4 , та з дотриманням батьком ОСОБА_1 режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини; в літній період з червня по серпень включно, за попередньою домовленістю між батьками, два тижні для спільного відпочинку батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. Встановлено, що в дні побачень ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений час він має право забирати дитину з дитячого садочка особисто, або ОСОБА_2 , у визначені дні і визначений час на центральній площі міста Ладижин передає ОСОБА_1 дитину, а позивач ОСОБА_1 в той же день і на тому ж місці, у визначений час, повертає дитину ОСОБА_2 .. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн, витрати за надання правничої допомоги в сумі 2500 грн, а всього 3711 грн 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 додатково в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу (вх 2786 від 12.03.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині встановлення порядку участі у спілкуванні з дитиною та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог змінюючи спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька зі своєю донькою, оскільки в позовній заяві позивач не заявляв вимог про зміну способу та порядку участі у виховані батька з дитиною , а також не просив побачень без присутності матері, з можливістю відвідування громадських місць та закладів культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, а також місця проживання батька, з урахуванням побажань дитини, стану її здоров`я та інтересів та з дотриманням батьком режиму харчування, розвитку та відпочинку. Встановлені судом дні побачень в понеділок та п`ятницю унеможливлюють відвідини дитиною занять з танців, що негативно буде відбиватись на здоров`ї дитини, як психічному так і фізичному; позов є необґрунтованим, поданим передчасно до неналежного відповідача; судом не взято до уваги рішення Ладижинської міської ради № 423 від 17.11.2023, яким встановлено графік годин та днів для зустрічей позивача з донькою.

Щодо забезпечення права учасників справи на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 135/1077/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.01.2025. Надіслано учасникам справи копію апеляційної скарги, роз`яснити право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України (з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів заявнику) у 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали суду від 24.03.2025 та копію апеляційної скарги отримано ОСОБА_1 3.04.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 082.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

7.04.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 3927) ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

14.04.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 4209) Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належим чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та її представника, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог відповідачем в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється (частина перша статті 367 ЦПК України). Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується в апеляційному порядку.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28.07.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.06.2023 /а. с. 14-15/.

В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_2 /а. с. 1 зворотна сторона, 10/.

Рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 423 від 17.11.2023 «Про встановлення способу участі у вихованні гр. ОСОБА_1 з малолітньою донькою» ОСОБА_1 встановлені години і дні зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за матір`ю ОСОБА_2 , у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька. ОСОБА_1 встановлений обов`язок повертати малолітню доньку матері за визначеним місцем на міській центральній площі. Вирішено надати висновок Ладижинському міському суду Вінницької області стосовно встановлення порядку участі у вихованні малолітньої дитини, встановивши години та дні зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у суботу та неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька. ОСОБА_1 повертати малолітню доньку матері за визначеним місцем на міській центральній площі /а. с. 18/.

Вважаючи, що визначеного рішенням виконкому Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 423 часу для участі у вихованні та спілкування з дитиною мало, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до наданого під час розгляду справи висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.09.2024, ОСОБА_1 , враховуючи інтереси дитини, визначено доцільність встановлення йому годин та днів зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у суботу та неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька /а. с. 42-43/.

На аркуші справи 41 знаходиться рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 26.09.2024 № 473 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дитини».

Судом першої інстанції допитано в якості свідка ОСОБА_7 .

Задовольняючи частково позов в частині встановлення порядку і способу участі у вихованні та спілкуванні батька зі своєю малолітньою донькою, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено створення перешкод з боку відповідачки у здійсненні позивачем своїх прав відносно доньки, а тому виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, бути достатніми за часом для спілкування батька з донькою, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини, суд вважав за доцільне визначити систематичні побачення батька з донькою кожного понеділка, середи та п`ятниці з 16-00 год до 19-00 год, а також кожної неділі з 10-00 год до 19-00 год, без присутності матері, з можливістю відвідування громадських місць та закладів культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, а також місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням побажань дитини, стану її здоров`я та інтересів малолітньої ОСОБА_4 , та з дотриманням батьком ОСОБА_1 режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини; в літній період з червня по серпень включно, за попередньою домовленістю між батьками, два тижні для спільного відпочинку батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини.

Вирішуючи позовні вимоги в частині надання дозволу за бажанням дитини ОСОБА_4 ночувати в квартирі батька у дні побачень, суд враховав, що порядок зустрічей батьків з дітьми має бути гранично конкретним, а відсутність точного графіка днів і годин зустрічей робить неможливим виконання рішення суду, допускає можливість маніпуляцій та взаємних претензій сторін, ставить батьків і дитину в залежне становище. Крім того, з урахуванням віку дитини, важливим є постійність у дотриманні режиму дня та перебування дитини у певному прогнозованому для неї середовищі, а отже непередбачувані зміни графіку зустрічей можуть вплинути на фізичний та психологічний розвиток дитини, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог зроблено частково за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

Статтею 7 Конвенції про контакт з дітьми передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв`язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19.10.2023 («Терещенко проти України», № 35481/20), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Крім того, судом констатовано неурахуванням національними судами положення статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Ухвалюючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками, інтереси кожного з батьків, а також інтереси суспільства, враховуючи, зокрема, те, що відбудова та розвиток держави значною мірою залежать від тих громадян, хто у майбутньому відіграватиме провідну роль у суспільних процесах.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Вінницький апеляційний суду перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вважає, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги позивача вийшов за межі позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) змінюючи спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з донькою, оскільки в позовній заяві позивач не заявляв вимог про побачення без присутності матері, з можливістю відвідування громадських місць та закладів культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, а також місця проживання батька, з урахуванням побажань дитини, стану її здоров`я та інтересів та з дотриманням батьком режиму харчування, розвитку та відпочинку.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Колегія суддів вважає також слушними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не наведено достатніх правових підстав не врахування висновку органу опіки та піклування від 26.09.2024, яким встановлено графік годин та днів для зустрічей позивача з донькою. Позивачем не надано доказів того, що відповідач не виконує рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради щодо днів та годин побачень з донькою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позов є необґрунтованим, поданим передчасно до неналежного відповідача колегія суддів відхиляє, оскільки позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею це позов про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права, та окремий спосіб захисту порушеного права. Відмова в задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав) не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених ч. 2 ст. 159 СК України, визначенні способів участі у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування. Верховний Суд у складі ОП КЦС відступив від висновку щодо застосування положень статей 159 СК України в подібних правовідносинах, викладеного в постановах КЦС ВС, про те, що обов`язковою передумовою (підставою) задоволення позову про встановлення способу та порядку участі у вихованні є наявність перешкод у спілкуванні з дитиною, які чинять інші особи, з якими постійно проживає дитина (постанова ОП КЦС ВС від 25.03.2024 по справі № 742/1716/23).

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що у справі існує спір між сторонами про встановлення порядку і способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

У справі за позовом одного з батьків про визначення способів участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею належним відповідачем є інший із батьків, а не орган опіки та піклування (постанова ВС від 15.09.2021 у справі № 757/39693/20).

Вінницький апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини першої статті 12, частини третьої статті 81 ЦПК України не доведено позовні вимоги в частині встановлення іншого графіку спілкування та побачення позивача з донькою, ніж той, що наведений у висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.09.2024.

Встановивши під час розгляду справи відсутність перешкод у відповідача у спілкуванні з донькою, а також відсутність доказів наявності обґрунтованих причин для зміни порядку (графіку) встановленого рішенням органу опіки та піклування, суд першої інстанції не навів обґрунтованих висновків щодо необхідності такої зміни та визначення нового порядку з урахуванням інтересів дитини.

Поза увагою суду першої інстанції також залишилися доводи відповідачки про недоцільність визначення відповідачу тривалого часу для спільного відпочинку з дитиною у літній період, через те, що дитина відвідує дошкільний заклад, у якому не передбачені літні канікули.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність обґрунтування категоричного висновку суду першої інстанції про визначення побачень батька з донькою без присутності матері, тоді як сам позивач не зазначав даної умови у своїх позовних вимогах.

При зміні способу та порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, суд першої інстанції не врахував відсутність в матеріалах справи доказів на підставі яких можливо було б дослідити цілий ряд факторів, зокрема фактичних, емоційних, психологічних, матеріальних і медичних та здійснити збалансовану та повну оцінку інтересів кожного із сторін, піклуючись при цьому про визначення найкращого рішення для дитини.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави встановити порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні з донькою, який визначений у висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.09.2024, встановивши години та дні зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у суботу та неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька /а. с. 41/.

Враховуючи пояснення відповідачки щодо доцільності зазначення у рішенні суду місця передачі дитини, з метою уникнення конфліктних ситуації за місцем проживання будь-кого із сторін, колегія суддів вважає за доцільним визначити, що ОСОБА_1 має повертати малолітню доньку матері за визначеним місцем на міській центральній площі в м. Ладижин. Дана умова також зазначена і у рішеннях виконавчого комітету Ладижинської міської ради № 423 від 17.11.2023 року та № 473 від 26.09.2024 /а. с. 18, 41/.

Запропонований органом опіки та піклування порядок участі в спілкуванні із дитиною відповідає принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному захисту інтересів дитини, першоосновам розвитку особистості малолітньої дитини, враховуючи її вік, стан здоров`я, звички тощо.

Правових підстав не погоджуватись із висновок органу опіки та піклування апеляційний суд не вбачає, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності встановлення іншого графіку спілкування та зустрічей з донькою з урахуванням інтересів дитини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 в справі № 357/17852/15-ц виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 7.08.2024 в справі № 742/3278/23).

Позивачем не заперечується та обставина, що донька сторін відвідує заняття логопеда, психолога, за рекомендацією лікаря ходить на танці, відвідує дитячий садочок, на що звертає увагу в апеляційній скарзі відповідач /а. с. 96/, а тому визначений судом першої інстанції графік спілкування батька з донькою не враховує наведені вище обставини.

Порядок спілкування батька з дитиною, а також характер та обсяг такого порядку спілкування обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Йохансен проти Норвегії» від 7.08.1996).

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування, захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту.

Оцінка найкращих інтересів дитини включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для рішення, яке не порушує інтересів дитини, з огляду на об`єктивні обставини спору.

Визначення чи зміна способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею має відповідати віковим потребам дитини й бути достатнім для забезпечення участі батька у вихованні дитини за умови сумлінного ставлення батька до виконання свого обов`язку.

На час розгляду справи в суді доньці сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 4 роки.

Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим, недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, надані сторонами. Важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення спору навіть ту сторону, яка в цьому спорі програла (постанова ВП ВС від 16.11.2023, провадження № 11-228сап21).

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не містить висновків про врахування базових елементів оцінки найкращих елементів дитини.

За таких обставин, аргументи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу частково. Підстав для відмови в задоволенні позовних вимог апеляційний суд не вбачає.

Незалежно від вирішення спору, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини із врахуванням змін поведінки позивача, відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати, насамперед, засадам якнайкращого забезпечення інтересів дитини (постанова від 29.05.2024 в справі № 354/608/15).

Відповідно до пункту 1 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - зміні в частині задоволених позовних вимог про встановлення порядку і способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, встановивши наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме : середу з 17-00 години до 19-00 години, суботу та неділю з 10-00 години до 15-00 години по місцю проживання батька ( АДРЕСА_2 ). ОСОБА_1 повертає доньку матері за вищезазначеним місцем на міській центральні площі м. Ладижин.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині задоволених позовних вимог про встановлення порядку і способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, рішення суду слід скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн.

Здійснюючи новий розподіл судових витрат по сплаті судового збору сторонами суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Позовні вимоги, які носять немайновий характер, у справі задоволено частково.

При поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 1816,80 грн. Апеляційну скаргу задоволено апеляційним судом частково.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України).

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (постанова КЦС ВС від 14.01.2025 у справі № 591/809/22).

Зважаючи на наведене, з позивача слід стягнути на користь відповідача різницю судових витрат в розмірі 302,80 грн (1211,20 : 2 = 605,60 (половина розміру судового збору за подання позовної заяви); 1816,8 : 2 = 908,40 (половина розміру апеляційної скарги); 908,40 - 605,6 = 302,80 (різниця судового збору)).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.01.2025 у даній справі змінити в частині задоволених позовних вимог про встановлення порядку і способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

Встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме : середу з 17-00 години до 19-00 години, суботу та неділю з 10-00 години до 15-00 години по місцю проживання батька ( АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_1 повертає доньку матері за вищезазначеним місцем на міській центральні площі м. Ладижин.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.01.2025 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.01.2025 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 1.05.2025.