Провадження № 2/522/3298/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Морозовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку та способу участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку та способу участі у вихованні дитини.

В обгрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначила, що є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народжений у шлюбі сина позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.03.2023 року. Родинні відносини з онуком підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданим повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Іллічівськ Одеської області 25.07.1996 року. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23.05.2023 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний період часу онук проживає з матір`ю у квартирі сина позивача за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надається), куди ОСОБА_2 ОСОБА_1 не допускає. Позивач зазначає, що відчуває спорідненість з дитиною, тривалий час займалась її вихованням, має вищу освіту, вважає, що може сприяти різнобічному розвитку дитини. У зв`язку із перешкодами з боку матері ОСОБА_2 позивач вимушена звернутися до суду та просить визначити порядок та спосіб участі бабусі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

Встановити систематичні побачення з онуком кожної суботи з 9-00 години до 19-00 години за адресою проживання бабусі.

Щороку у період літніх канікул надати бабусі один місяць побачень із онуком за адресою проживання бабусі (із ночівлею) або з правом виїзду до місць оздоровлення (за домовленістю з матір`ю).

Щороку у період осінніх, зимових та весняних канікул надати бабусі один тиждень побачень із онуком за адресою проживання бабусі (із ночівлею).

Встановити побачення бабусі з онуком щороку наступного дня після його дня народження у позашкільний час до 20:00 год.

Надавати можливість бабусі вільно спілкуватись із онуком з 09:00 год. до 20:00 год. засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток «Viber».

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду.

03 січня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника ОСОБА_2 , в якому представник відповідача зазначає, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує приватний заклад «Одеська приватна початкова школа «Нове покоління». За розкладом малолітній ОСОБА_3 зайнятий навчальним процесом з понеділка по п`ятницю з 8:30 до 17:00. Окрім того, ОСОБА_6 відвідує заняття у школі ОСОБА_7 у суботу о 12 год. 30 хв. та в неділю о 10 год. 00 хв., а також секцію по футболу у понеділок та п`ятницю на 18 год. 00 хв. та у суботу на 08 год. 30 хв. В зв`язку з чим, за викладених обставин не вдається можливим встановити систематичні побачення з онуком кожної суботи з 9:00 до 19:00 години.

Відповідач не погоджується із запропонованим графіком, який стосується канікул, оскільки осінні та весняні канікули тривають тиждень, а отже, такий графік позбавляє ОСОБА_6 спілкування у канікулярний час з матір`ю та іншими родичами.

Також відповідач заперечує щодо спілкування з онуком через мобільний додаток Viber, оскільки у ОСОБА_6 відсутній застосунок Viber і згідно рекомендацій невропатолога йому заборонено використовувати гаджети більше ніж 20 хв. тричі на тиждень.

Просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні викладеного в позовній заяві графіку - частково. Задовольнити наступний графік побачень, а саме:

бачитись з онуком в 1-у або 3-ю неділю місяця з 12 години до 18 години, з правом забирати дитину до місця свого проживання, відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе, тощо.

- у разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на інші дні за домовленістю з матір`ю.

08 січня 2025 року до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі громадянки ОСОБА_1 у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому зазначено, що згідно з актом бесіди, проведеної спеціалістом відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.12.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомила, що вона не заперечує щодо зустрічей бабусі з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не згодна з запропонованим графіком зустрічей. На засіданні ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації, яке відбулось 26.12.2024 року, питання розглядалось за участю матері ОСОБА_2 , бабусі ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вік дитини, а також позитивне рішення членів ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, протокол №15 від 26.12.2024 року, Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вирішила: зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню ОСОБА_1 з малолітнім онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити способи участі ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення систематичних зустрічей бабусі з онуком:

- кожну другу п`ятницю з 17.00 години до суботи 09.00 години з ночівлею без присутності матері, з урахуванням графіку та за згодою дитини;

- у період осінніх, зимових або весняних канікул за згодою батьків малолітнього;

- у період літніх канікул 2 тижні за згодою батьків малолітнього;

- спілкування бабусі разом з онуком за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо- та /або відео- зв`язку конференції щодня, з урахуванням графіку та за згодою дитини.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03.02.2025 року задоволена заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Попової І.С. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Попової І.С.

У ході судового провадження судом наданий час сторонам для мирного врегулювання сторонами спірних питань.

З пояснень сторін встановлено, що позивач та відповідач дійшли згоди з питання систематичних побачень з онуком кожної другої та четвертої або першої та третьої суботи відповідного місяця з 15-00 до 17-00 неділі. З інших пунктів графіку побачень згоди не дійшли.

20 березня 2025 року до суду надійшла заява про зміну підстав позову, в якій представник позивача посилається на додаткову інформацію, яка була отримана позивачем 26.12.2024 року під час засідання ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації, яка проходила за участі бабусі ОСОБА_1 , матері ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому матір`ю дитини були надані відомості щодо графіку навчання дитини та відвідування гуртків.

Так, ОСОБА_2 було повідомлено, що в першій половині дня в суботу дитина має розвиваючі заняття.

У заяві про зміну підстав позову позивач надала графік побачення бабусі з дитиною з урахуванням наданої мамою дитини інформації щодо графіку занять дитини, а також за результатами розгляду відповідачем пропозиції позивача про укладення мирової угоди у справі, а саме:

Визначити порядок та спосіб участі бабусі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

Встановити систематичні побачення з онуком кожної другої та четвертої або першої та третьої суботи відповідного місяця з 15-00 до 17-00 неділі за адресою проживання бабусі із ночівлею ( ОСОБА_1 в суботу забирає онука з міста Одеси, а ОСОБА_2 в неділю забирає дитину з місця мешкання ОСОБА_1 у місті Чорноморськ).

Систематичні побачення з онуком щороку у період осінніх, зимових та весняних канікул за адресою проживання бабусі (із ночівлею).

Щороку у період літніх канікул надати бабусі ОСОБА_1 один місяць для сумісного відпочинку з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом виїзду до місць відпочинку та оздоровлення за кордон строком до двох тижнів.

Щодня спілкування ОСОБА_1 з онуком засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток.

01 квітня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_8 надійшли заперечення на заяву про зміну підстав позову (в порядку ст. 182 ЦПК України), в якій просили відмовити у прийнятті заяви про зміну підстав позову.

01 квітня 2025 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на заперечення відповідача на заяву про зміну підстав позову.

01 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях в позові просила відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.03.2023 року, батьками ОСОБА_3 є син позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданим повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Іллічівськ Одеської області 25.07.1996 року, матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_1 .

23.08.2016 року між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23.05.2023 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Відомості про розірвання шлюбу внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що підтверджено витягом Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №7 від 24.09.2024 року.

Згідно із ч.10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування.

Баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).

Також ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність». Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» («Shvets v. Ukraine», заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20).

При цьому у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, у тому числі, й те, що для врахування балансу інтересів у цій справі суд звертається до положеннястатті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом.

Вказані за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно достатті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно достатті 159 СК України.

Так, статтею 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що бабуся має право на особисте спілкування з онуком.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №С-2782/1,2 від 03.01.2025 року про визначення способів участі громадянки ОСОБА_1 у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що згідно з довідкою, виданою КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», Одеської обласної ради від 13.11.2024 року №3458, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.

У висновку зазначено, що 18.12.2024 року спеціалістами Служби у справах дітей Чорноморської міської ради проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окреме ліжко, стіл для навчання, місце для відпочинку.

Роздруківки фото, на яких відображені позивач та онук (в різному віці), їх відпочинок у різних місцях, вбачається, що до погіршення стосунків між позивачем та відповідачем улітку 2023 року, ОСОБА_1 та її неповнолітній онук ОСОБА_3 проводили багато часу разом.

З письмових доказів, наявних у матеріалах справи, підтверджується відвідування ОСОБА_3 з бабусею ОСОБА_1 вчителя-логопеда, а також оздоровчого комплексу «Юність».

При вирішенні спірних питань судом врахована інформація, зазначена у висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №С-2782/1,2 від 03.01.2025 року, у якому зазначено, що згідно з актом бесіди, проведеної спеціалістом відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.12.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомила, що вона не заперечує щодо зустрічей бабусі з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не згодна з запропонованим графіком зустрічей.

Таким чином судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо графіку зустрічей бабусі і онука.

Разом з тим, судом враховується, що визначений у висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради пункт перший графіку зустрічей бабусі з онуком, що передбачає зустрічі кожну другу п`ятницю з 17.00 години до суботи 09.00 години, не може бути реалізований сторонами, оскільки згідно інформації, наданої відповідачем у відзиві на позов, ОСОБА_3 зайнятий навчальним процесом з понеділка по п`ятницю з 8:30 до 17:00. Окрім того, ОСОБА_6 відвідує заняття у школі Соробан у суботу о 12 год. 30 хв. та в неділю о 10 год. 00 хв., а також секцію по футболу у понеділок та п`ятницю на 18 год. 00 хв. та у суботу на 08 год. 30 хв., у зв`язку із чим відповідач просила задовольнити наступний графік побачень, а саме: бачитись з онуком в 1-у або 3-ю неділю місяця з 12 години до 18 години, з правом забирати дитину до місця свого проживання, відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе, тощо.

Відповідно до ч. 5ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України`роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування бабусі із онуком обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Разом з тим, керуючись ч.6 ст. 19 СК України, враховуючи інформацію, наданою матір`ю дитини у відзиві на позов, суд вважає за необхідне відступити від графіку побачень бабусі і онука, визначеного висновком органу опіки та піклування.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (дивитись, наприклад, постанову від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

При визначенні способу участі бабусі у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня, індивідуальні потреби дитини даного віку, його особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.

При ухваленні рішення, суд враховує, що законодавством передбачено право бабусі на участь у вихованні онука.

Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та його виховання.

Вимоги позивача про участь у вихованні та спілкуванні з онуком суд вважає обґрунтованими, спосіб такої участі в повній мірі відповідає інтересам дитини та не призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з онуком буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з онуком буде сприяти його повноцінному вихованню, його розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і бабусі, що забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Надаючи оцінку запропонованому позивачем графіку, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку онука, стану його здоров`я та інтересів, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, - вірним буде визначити порядок участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком, дотримуючись режиму навчання, харчування, розвитку, відпочинку та стану його здоров`я.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що визначений судом спосіб участі бабусі у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідає інтересам як бабусі, так і онука, а також є достатнім для забезпечення участі бабусі у процесі виховання онука.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування бабусі із онуком та участь у його вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні онука за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини та враховуючи його бажання на зустрічі, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги по суті є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159, 257, 263 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76, 77, 81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку та способу участі у вихованні дитини - задовольнити.

Визначити порядок та спосіб участі бабусі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

встановити систематичні побачення з онуком кожної другої та четвертої або першої та третьої суботи відповідного місяця з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин неділі за адресою проживання бабусі із ночівлею ( ОСОБА_1 в суботу забирає онука з міста Одеси, а ОСОБА_2 в неділю забирає дитину з місця мешкання ОСОБА_1 у місті Чорноморськ).

систематичні побачення з онуком щороку у період осінніх, зимових та весняних канікул за адресою проживання бабусі (із ночівлею).

щороку у період літніх канікул надати бабусі ОСОБА_1 один місяць для сумісного відпочинку з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом виїзду до місць відпочинку та оздоровлення за кордон строком до двох тижнів.

щодня спілкування ОСОБА_1 з онуком засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.05.2025 року.

Суддя