Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/377/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі позивач, ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 (надалі відповідачка, позичальник) заборгованість за кредитним договором № 742389 від 02.11.2021 у розмірі 20785,69 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (надалі ТОВ «Слон Кредит», позикодавець) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 742389, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти, що були перераховані на картковий рахунок. Вказує, що первісним кредитором були виконані зобов`язання в повному обсязі та надано відповідачці кредитні кошти, проте, відповідачка порушила умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідачки виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 20785,69 грн. Зазначено, що 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 742389 від 02.11.2021 у загальному розмірі 20785,69 грн. Станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором не погашена, а тому враховуючи вищевикладене позивач просив задоволити позов в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Викликано в судове засідання сторони по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

02.05.2025 представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна письмова заява представника позивача, у якій він зазначає, що ТОВ «Діджи Фінанс» не має можливості направити представника на розгляд справи, тому керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України просить судові засідання проводити за відсутності представника позивача, а також просить на підставі наявних у справі доказів заяву ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити в повному обсязі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання на розгляд справи 25.03.2025, 14.04.2025 та 02.05.2025 не з`явилась та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення на її адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб - сайті суду, що стверджується матеріалами справи. Заяву про розгляд справи без її участі та заяву про відкладення розгляду справи відповідачка до суду не надала. Також, 11.04.2025 року до суду надійшов від відповідачки відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідачки.

У відзиві на позовну заяву, відповідачка просить поновити строк на подання відзиву на позовну заяву. Вважає, що слід відмовити у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс». У обґрунтування відзиву зазначає, що 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Однак із додатку 1 до договору факторингу № 0308-23 від 03.08.2023 неможливо встановити за якими договорами саме ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс», адже вказаний реєстр не містить будь-якої інформації. Відповідачка стверджує, що звертаючись до суду ТОВ «Діджи Фінанс» надав розрахунок заборгованості за позикою з нарахуванням штрафних санкцій після закінчення строку дії договору. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц , визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього вибору, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вважає, що позивач не довів перехід права грошової вимоги по договору споживчого кредиту № 742389 до ТОВ «Діджи Фінанс» та порушив строки позовної давності, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідь на відзив позивач до суду не надав.

Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.11.2021 ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 уклали договір № 742389 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 12500,00 грн., строком на 730 днів, тобто до 02.11.2023, та погодили процентну ставку за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 28757,09 грн.(а.с. 30-35).

Зокрема, пунктом 2.1 договору № 742389 сторони погодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 10000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 2500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору.

Договір № 742389 про надання споживчого кредиту, заява-анкета, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані власноручним підписом ОСОБА_1 (а.с 30-41).

Копії паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП також завірені власноручним підписом ОСОБА_1 (а.с.42-43).

На виконання умов укладеного договору ТОВ «Слон кредит» 02.11.2021 перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10000,00 грн. Дана обставина підтверджується платіжним дорученням № 11084 від 02.11.2021 (57).

Згідно договору факторингу № 0308-23 від 03 серпня 2023 року укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» та витягу з додатку до договору факторингу № 0308-23 від 03.08.2023 до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 742389 від 02.11.2021 на загальну суму 20785,69 грн. (а.с. 22, 44-53).

Долучений до матеріалів справи розрахунок свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, в останньої виникла заборгованість станом на 03.08.2023 у розмірі 20785,69 грн; з яких 11836,36 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8949,33 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідачці направлялась досудова вимога від 27.06.2024 про те, що 03.08.2023 було укладено договір факторингу, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 742389 від 02.11.2021 і ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав кредитора. Відповідачку проінформовано про наявність заборгованості в сумі 20785,69 грн., рекомендовано сплатити дану заборгованість та роз`яснено, що спір буде вирішуватись в судовому порядку (а.с.16-17).

Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми.

Відповідно до частини 1ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідачкою доводи позивача щодо невиконання нею зобов`язань за договором не спростовані, доказів сплати заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11836,36 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 8949,33 грн. не надала, таким чином суд приходить до висновку про стягнення з останньої на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованості за тілом кредиту та відсотках в загальному розмірі 20785,69 грн.

На думку суду, зазначені у відзиві твердження відповідачки про те, що позивач не довів перехід права грошової вимоги згідно договору споживчого кредиту № 742389 від ТОВ «Слон Кредити» до ТОВ «Діджи Фінанс», порушення строків позовної давності, нарахування позивачем штрафних санкцій після закінчення строку дії договору є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно квитанції про сплату № 2279-8055-3505-6383 від 10.02.2025 (а.с. 77) позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідачки, оскільки позов задоволено у повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правничої допомоги, позивачем надано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28.01.2025 (а.с. 19), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги від 28.01.2025 (а.с. 24), додаткову угоду № 1 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 (а.с.56), додаткову угоду № 742389 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11.11.2023 (а.с. 55), договір про надання правової допомоги від 01.11.2024 (а.с. 25-29).

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. Також, відповідачка у відзиві не погоджується із зазначеним розміром витрат на правничу допомогу

За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6 000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із відповідачки на користь ТОВ «Діджи Фінанс» понесених у даній справі витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді у розмірі 3 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 526, 625, 629,1048, 1050,1054 ЦК України, ст.ст. 3,4,12,13,76-81,141,263, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»заборгованість за кредитним договором № 742389 від 02.11.2021 у розмірі 20785 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять ) грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» код ЄДРПОУ , місцезнаходження: 07406 Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1.

Представник позивача: Романенко Михайло Едуардович, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. В. Винар