Справа № 463/7421/24 Головуючий у 1 інстанції: Ціпивко І.І.
Провадження № 22-ц/811/304/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

06.08.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 32100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що з 05 червня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею, а з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини відповідно до судового наказу, виданого Личаківським районним судом м. Львова 22 червня 2023 року.

Їхня донька є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за індивідуальною програмою розвитку інваліда №32 від 21 лютого 2023 року. Разом з тим, у висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 03 квітня 2023 року №ІРЦ-85238/2023/397731 передбачені психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги. Згідно виписки №136 лікаря-невролога, оскільки дитина, крім психологічної та соціальної недостатності, має порушення розвитку фізичних можливостей (двостороння пірамідна недостатність, ходіння «на пальчиках»), їй необхідна реабілітація у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції.

Позивачка часто зверталася до відповідача, як до батька дитини, за фінансовою допомогою для лікування та реабілітації дитини, проте, він у добровільному порядку такої допомоги не надавав, вказуючи на те, що сплачує аліменти у достатньому розмірі.

В свою чергу, вона, як мати, яка постійно перебуває та займається корекційною діяльністю з дитиною, не може визначити такий достатній розмір коштів, про який стверджує відповідач, адже у дитини присутній розлад аутичного спектру (РАС) розлад нервової системи, який заважає набуттю дитиною соціальних, комунікативних та поведінкових навичок і має вплив на збільшення витрат на утримання дитини (без лікування) у порівнянні з утриманням здорової дитини її віку. Зокрема, дитині важко розпізнавати зовнішні впливи, розуміти небезпеку та сприймати почуття, вона мало розмовляє, важко та емоційно реагує на певні обставини, у неї вибірковий підхід до харчування та підвищена концентрація на предметах.

Позивач зазначає, що в силу наявного у дитини захворювання, коштів, які відповідач сплачує як аліменти, не вистачає, оскільки заняття із спеціалістами, яких потребує дитина і які дають позитивні зрушення у мовленні та адаптації дитини до соціального життя, надзвичайно вартісні. Так, упродовж двох місяців, з 06.06.2024 року по 06.08.2024 року, дитина відвідала більше сорока занять з нейрокорекції, психології, дефектології та інші, сукупна вартість яких склала 22100 гривень.

Крім цього, під час канікул у школі позивачка з дитиною мала дві поїздки в межах Львівської області (м. Славське) для психологічної адаптації дитини, зміни обстановки і можливості поплавати в басейні. Зазначає, що ці поїздки, спрямовані на покращення стану дитини, вимагали її (позивача) участі, а відтак, і витрат, загальна сума яких склала 20007 гривень, проте, компенсовувати витрати на своє проживання та харчування вона не просить, тому 1/2 цих витрат становить 10000 грн.

Сама позивачка не може оплатити всі необхідні витрати на лікування та реабілітацію дитини, оскільки її дохід становлять лише виплати на дитину, а саме: щомісячна допомога на дитину з інвалідністю в розмірі 3250 грн. 70 коп.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 одноразово в розмірі 21050 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаного позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач покликався на те, що він кожного місяця сплачує аліменти на дитину у розмірі 25% від свого доходу, окрім того, станом на червень 2024 року на момент подання позивачкою позовної заяви до суду, у нього була наявна переплата аліментів на суму 65897 грн. 53 коп., що встановлено судовим рішенням в іншій справі, а тому, з урахуванням висновку Верховного Суду в постанові від 12 січня 2022 року (справа №545/3115/19), суд повинен був відмовити в задоволенні заявлених позивачкою вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

Також вважає, що судом першої інстанції помилково враховано індивідуальну програму реабілітації та висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи, оскільки такі документи складались для влаштування дитини у спеціальну школу «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая», і у цих висновках викладені рекомендації та перелік послуг, яких повинна дотримуватись школа при здійсненні навчального плану, тобто дана програма розрахована спеціально для школи і наявні у ній рекомендації стосуються для викладачів у школі, як вони повинні надавати послуги, кількість та час занять на тиждень, на що звертати увагу при взаємодії з дитиною тощо. Щодо психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг, то передбачається період проведення «впродовж навчального року» і рекомендовано здійснювати асистентами вчителів або вчителями, що здійснюють навчання, відтак, даний висновок та індивідуальна програма стосуються рекомендацій та плану навчання дитини у школі, однак, нею не передбачено та не рекомендовано здійснювати будь-які лікування у літній період.

Крім того, додає, що судом першої інстанції не взято до уваги наявний в матеріалах справи лист від 21.06.2024 року вих. №157 зі школи, де навчається дитина, в якому вказано, що увесь процес, включаючи довезення/розвезення, триразове харчування, відвідування гуртків, є безоплатним.

Відповідач наголошує, що дитина при навчанні у школі отримує всі необхідні їй предмети для реабілітації, зокрема: соціально-побутове орієнтування, розвиток мовлення, ритміка, лікувальна фізкультура, психомоторний і сенсорний розвиток тощо, які є також безоплатними, тому він ставить під сумнів вимоги позивачки щодо стягнення додаткових витрат і зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які рекомендації лікарів та будь-які висновки лікарських комісій тощо про необхідність здійснення лікувально-реабілітаційних заходів протягом літа та які саме реабілітаційні вправи є необхідними для дитини у канікулярний період.

Крім того, зауважує, що в індивідуальній програмі прямо зазначений період занять з лікарем дефектологом та психологом у навчальний рік, а відтак, не зрозуміло, за яких потреб і на яких підставах «надавались» такі послуги у літній період.

Додає, що позивачкою не надано договорів про надання таких послуг та актів приймання-передачі послуг.

Окремо звертає увагу на надання послуг ФОП ОСОБА_4 , де наявні лише квитанції про оплату послуг і довідка, зі змісту якої вбачається, що Центром розвитку «НейроКрок» ОСОБА_5 надавались платні послуги, однак, невідомо, які саме платні послуги надавались дитині і на що вони були спрямовані, чи дійсно вони пов`язані із особливим станом дитини, чи дійсно ці послуги необхідні дитині тощо.

Також відповідач вважає належним чином необґрунтованими доводи та вимоги позивачки щодо оплати послуг ФОП ОСОБА_6 .

Вважає, що за вказаних обставин, відсутні підстави для стягнення даних додаткових витрат, оскільки була відсутня необхідність у наданні таких послуг та відсутні докази на підтвердження дійсності понесених додаткових витрат на дитину.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не врахував участі матері в утриманні дитини, оскільки повним матеріальним утриманням дитини займається лише він, позаяк, позивачка, яка має усі можливості працевлаштуватись, не працює і участі в матеріальному утриманні дитини не бере.

Вважає, що розподіл додаткових витрат проведений судом без урахування положень ч.2 ст.185 СК України щодо рівної участі обох батьків в утриманні дитини.

Крім того, додає, що судом першої інстанції не враховано, що у власності дитини є дві квартири, одна з яких є елітною нерухомістю, позаяк, у його власності немає жодного нерухомого майна, він є учасником бойових дій, має бойові травми і несе витрати на лікування.

Також вважає необґрунтованими і безпідставними вимоги позивачки про компенсацію витрат на поїздки до м. Славське, оскільки такі витрати не можуть вважатися додатковими витратами на дитину.

При цьому, наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що з метою лікування дитини слід було їздити у м. Славське на оздоровчий відпочинок і що такі заклади, які відвідувала матір, дійсно надавали послуги, насамперед, пов`язані з оздоровленням дитини.

Відповідач вважає такі поїздки звичайним відпочинком матері з дитиною, витрати по яких повинні охоплюватись аліментними платежами, які він сплачує у значному розмірі, окрім того, додає, що поїздка у м. Славське «Рандеву» 25 26 липня здійснювалась на трьох осіб (для двох дорослих, одна дитина (віком 0 років)), що судом взагалі не враховано при вирішенні даного спору і оскаржуваним рішенням безпідставно покладено на нього витрати не лише за дитину, а й за позивачку та третю особу.

27.02.2025 року від позивачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує доводи та вимоги апелянта. Вважає, що заявлені нею позовні вимоги є законними і обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.05.2025 року, є дата складення повного судового рішення 05.05.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 05 червня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року.

У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а з відповідача ОСОБА_1 батька дитини стягуються аліменти згідно із судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.04.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Дитині сторін встановлено інвалідність до 18 років, у зв`язку з наявним у неї захворюванням: дитячий аутизм (Код за МКХ Х: F-84.0), порушення соціальної адаптації.

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда №32 від 21.02.2023 року, дитина має ІІ ступінь обмеження життєдіяльності і потребує постійної реабілітації.

Відповідно до висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 03.04.2023 року №ІРЦ-85238/2023/397731, визначені психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги для дитини під час освітнього процесу упродовж навчального року. Зокрема, рекомендовано: консультативна допомога вчителя-реабілітолога; корекційно-розвиткові послуги вчителя-логопеда; корекційно-розвиткові заняття з практичним психологом, вчителем-дефектологом.

Згідно з випискою лікаря-невролога №136 від 31.07.2024 року, дитина, окрім основного захворювання, має порушення розвитку фізичних можливостей (двостороння пірамідна недостатність, ходіння на «пальчиках»), потребує реабілітації у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції.

У відповідь на запит батька дитини ОСОБА_1 , Комунальний заклад Львівської обласної ради «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая» повідомив, що ОСОБА_3 є ученицею названого КЗ з 01.09.2023 року відповідно до наказу від 01.09.2023 року «Про зарахування учнів» та станом на 21.06.2024 року переведена у 2 клас та продовжуватиме навчання у даному закладі. Освітній процес відбувається у «БП НРЦ Святого Миколая» з понеділка до п`ятниці включно, крім канікулярного періоду. До закладу освіти і у зворотному напрямку організоване щоденне безоплатне підвезення учнів. Графік навчання ОСОБА_3 організовано відповідно до розкладу уроків з 09:00 та після закінчення уроків відвідування продовженого дня до 18:00 з дотриманням усіх режимних моментів. Предмети корекційної складової такі як: соціально-побутове орієнтування, розвиток мовлення, ритміка, лікувальна фізкультура, психомоторний і сенсорний розвиток передбачені навчальним планом та є безоплатними. Увесь освітній процес, включаючи довезення/розвезення, триразове харчування, відвідування гуртка є безкоштовними. Окрім того, упродовж 2023 2024 навчального року ОСОБА_3 відвідувала гурток з реабілітаційної верхової їзди «Іпотерапія» на безоплатній основі.

Згідно з інформацією, наданою керівником Центру дозвілля дітей з аутизмом Ю. Зіник, за період з 06 червня по 06 серпня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85238/2023/397731 від 03.04.2023 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №32 від 21.02.2023 року надавались платні послуги. Оплата реабілітації за вказаний період в сумі склала 10100 грн. Послуги надавались на підставі договору від 07.04.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з інформацією, наданою ФОП ОСОБА_6 , за період з 06 червня по 06 серпня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавалися платні послуги корекційно-розвиткових занять з вчителем дефектологом та практичним психологом згідно з висновком про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85238/2023/397731 від 03.04.2023 року та психологічна і педагогічна корекція відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №32 від 21.02.2023 року. Оплата реабілітації за вказаний період в сумі склала 12000 грн. Послуги надавались на підставі договору від 13.05.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані вище суми по оплаті наданих послуг підтверджені відповідними платіжними документами.

Позивачка ОСОБА_2 не працює, отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю, розмір якої у період з січня по червень 2024 року становив 3250 грн. 70 коп. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу і отримує грошове забезпечення, яке у період з 04.05.2023 року по 30.04.2024 року становило 1012177 грн. 83 коп., розмір грошового забезпечення, з якого утримувались аліменти 824663 грн. 83 коп.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 18.10.2024 року №6578, старший солдат військової служби ОСОБА_1 отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, яке згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 року, відноситься до легких травм.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2024 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року, підтверджено відсутність заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини і встановлено, що у період з 21.04.2023 року по 01.06.2024 року сума сплачених аліментів становила 255063 грн. 56 коп.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах у ВП №74849990, станом на 01.09.2024 року заборгованість по аліментах відсутня, наявна переплата, яка складає 65897 грн. 53 коп.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Правовий аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі №761/27222/20 та від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19).

Наведеними вище письмовими доказами підтверджено, що дитині сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявним у неї захворюванням: дитячий аутизм (Код за МКХ Х: F-84.0), порушення соціальної адаптації, встановлено інвалідність з дитинства до 18 років.

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда №32 від 21.02.2023 року, дитина має ІІ ступінь обмеження життєдіяльності і потребує постійної реабілітації.

Відповідно до висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 03.04.2023 року №ІРЦ-85238/2023/397731, дитина потребує консультативної допомоги вчителя-реабілітолога, психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг вчителя-логопеда; практичного психолога, вчителя-дефектолога.

Упродовж навчального року таку реабілітацію, з предметами корекційної складової (соціально-побутове орієнтування, розвиток мовлення, психомоторний і сенсорний розвиток, фізкультура тощо), забезпечує Комунальний заклад Львівської обласної ради «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая», в якому дитина навчається з 01.09.2023 року, на безоплатній основі.

Однак, предметом даного спору є додаткові витрати на дитину, понесені позивачкою по оплаті реабілітаційних послуг у канікулярний період: з 06 червня по 06 серпня 2024 року. Загальна вартість таких послуг склала 22100 грн., що підтверджено документально.

Отже, необхідність надання дитині таких послуг пов`язана з наявним у неї захворюванням, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що понесені позивачкою витрати по оплаті послуг з реабілітації дитини є додатковими витратами, а тому обов`язок по оплаті 1/2 частини цих послуг на суму 11050 грн. несе відповідач, як батько дитини, який має матеріальну можливість оплатити такі додаткові витрати, оскільки отримує щомісячне грошове забезпечення і інших утриманців та/або неповнолітніх дітей не має, доказів, які б підтверджували здійснення ним значних матеріальних витрат, пов`язаних із відновленням стану здоров`я внаслідок отриманого поранення, суду не надано.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що послугами з реабілітації дитина в повному обсязі була забезпечена у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая», оскільки вказаний заклад надавав послуги дитині лише під час навчального процесу, тобто до червня 2024 року.

Також встановлено, що згідно виписки лікаря-невролога №136 від 31.07.2024 року, дитина ОСОБА_3 має порушення розвитку фізичних можливостей (двостороння пірамідна недостатність, ходіння на «пальчиках»), потребує реабілітації у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції.

Разом з тим, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували проходження дитиною санаторно-курортного лікування та/або оздоровлення в населеному пункті Славське Львівської області за рекомендацією лікарів, а отже, витрати на звичайний відпочинок матері з дитиною у с. Славське, загальною вартістю 20007 гривень, половина яких, згідно заявлених позовних вимог, становить 10000 гривень, не можна віднести до додаткових витрат у контексті положень статті 185 СК України.

В цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому оскаржуване рішення необхідно змінити, зменшивши розмір присуджених з відповідача на користь позивачки додаткових витрат: з 21050 грн. до 11050 грн.

В решті, визначених процесуальним законом підстав для скасування чи зміни рішення немає, тому апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року в частині визначення розміру додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають стягненню одноразово з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , змінити, зменшивши його до 11050 (одинадцяти тисяч п`ятдесяти) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 05 травня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич