Справа № 761/6505/25
Провадження № 2-о/206/130/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бюро економічної безпеки України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2025 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з вищевказаною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року матеріали заяви направлено за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті провадження у справі належить відмовити, з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом. Відповідно до приписів частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Таким чином, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Так, заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити:

-факт його навчання в Академії Митної служби державної митної служби України за період з 01.09.2005 по 14.07.2009 року, з 01.09.2009 по 23.06.2010 року, який становить 2 роки 8 місяців та зараховується до вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»;

-факт проходження ним служби на посадах: з 02.08.2010 по 21.10.2010 року в Ізмаїльській митниці Державної митної служби України; з 22.10.2010 по 06.06.2013 року в Південній митниці Державної митної служби України; з 07.06.2013 по 25.12.2014 року в Південній митниці Міністерства доходів і зборів України; з 26.12.2014 по 13.02.2017 року в Одеській митниці Державної фіскальної служби; з 14.02.2017 по 21.06.2018 року в Міжрегіональній митниці Державної фіскальної служби; з 22.06.2018 по 26.04.2019 року в Енергетичний митниці Державної фіскальної служби; 02.05.2019 по 18.11.2021 в територіальному управлінні Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві, що становить 11 років 2 місяці 8 днів, який зараховується до вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Заяву обґрунтовує тим,що він є державним службовцем,який пропрацював на різних посадах державної служби в період з 02.08.2010 року по 18.11.2021року При цьому,починаючи з 01.09.2005 року по 14.07.2009 року навчався в Академії Митної служби України. З 20.11.2021 року почав працювати в Бюро економічної безпеки України (далі- БЕБ України) та продовжує і досі проходити державну службу у вказаному органі.

Постанова КМУ №393 від 17.07.1992 року дає змогу заявнику,як держслужбовцю зарахувати період навчання та період проходження державної служби до вислуги років в БЕБ,що в свою чергу породжує право на надбавку, спеціальні умови для виходу та призначення пенсії.

Натомість згідно Витягу із послужного списку вбачається, що стаж роботи до вислуги років БЕБ України порахувало станом на 01.12.2022 року та закріпило як: 01 рік 00 місяців 11 днів, що охоплюється виключно службою в БЕБ України, тобто без врахування навчання та стажу роботи на державній службі.

Держава забезпечує соціальний захист працівників Бюро економічної безпеки України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства. Особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію"та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом. Пенсійне забезпечення осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсійне забезпечення державних службовців Бюро економічної безпеки України здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(стаття 30 Закону України «Бюро економічної безпеки України»).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом (стаття 17-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Статтею 48 зазначеного Закону передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково.

Тобто, встановлення факту наявності вислуги років для призначення пенсії на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється органами Пенсійного фонду України за послужним списком особової справи.

Суддя зауважує, що установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах, передбачає і встановлення органом Пенсійного фонду України відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду (стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Щодо зарахування стажу до вислуги років, то особливості обчислення стажу служби особами, які мають спеціальні звання БЕБ, визначено Інструкцією з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, затвердженою наказом БЕБ від 19 квітня 2022 року № 70, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 квітня 2022 року за № 444/3778 (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 2 Інструкції визначення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, здійснює комісія з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років. Періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ та проходять службу в центральному апараті, обчислює центральна комісія відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 6 Інструкції обчислення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, зараховуються періоди служби, визначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Центральна комісія БЕБ з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років (далі центральна комісія), досліджує наявні документи особи, які підтверджують проходження служби та складають рішення центральної комісії, яке оформлюється висновком та оголошується наказом БЕБ. Після реєстрації відповідного наказу, яким оголошено висновок комісії, витяг з наказу передається до фінансового підрозділу.

В той же час, відповідно до пункту 9 Інструкції у разі незгоди із рішенням комісії територіального управління про встановлені періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам, які мають спеціальні звання БЕБ, зазначені особи мають право звернутися для перегляду такого рішення до центральної комісії або у встановленому законодавством порядку до суду.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки встановлення заявленого заявником факту не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки визначено інший порядок його встановлення.

В даному випадку зазначене не перешкоджає зверненню заявника до належного адміністративного суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.186,259,260,261,354-355 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бюро економічної безпеки України про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

На ухвалу, може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Плінська А.В.