ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3258/24

Провадження № 22-ц/820/768/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року про закриття провадження у справі,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради (далі Підприємство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Підприємство зазначило, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира відключена від послуг централізованого опалення, проте Підприємство надає відповідачці послуги з опалення місць загального користування та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. ОСОБА_1 не вносить плату за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 1 жовтня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 4 160 грн 43 коп., із яких 2 608 грн 54 коп. опалення місць загального користування, 378 грн 02 коп. функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, 1 173 грн 87 коп. абонентська плата.

За таких обставин Підприємство просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 4 160 грн 43 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання та 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року прийнято відмову Підприємства від позову та закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Підприємства судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Суд першої інстанції керувався тим, що після відкриття провадження у справі ОСОБА_1 сплатила заборгованість за послуги з теплопостачання, внаслідок чого Підприємство не підтримує свої вимоги в цій частині, але наполягає на стягненні з відповідачки понесених ним витрат зі сплати судового збору. За змістом заяви про закриття провадження у справі Підприємство відмовилося від позову і ця відмова може бути прийнята судом. Оскільки на момент звернення Підприємства з позовом до суду спір між сторонами існував, а на теперішній час між ними залишаються неврегульовані питання, то провадження у справі не може бути закрите з підстави відсутності предмета спору. З огляду на те, що Підприємство не підтримує свої вимоги внаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову, з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з неї судових витрат та постановити нову ухвалу в цій частині про повернення позивачу 50 відсотків судового збору посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Підприємство подало заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки після відкриття провадження у справі відповідачка повністю розрахувалася за надані послуги з теплопостачання. Суд першої інстанції прийняв таку відмову Підприємства від позову та стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у повному обсязі, при цьому суд не вирішив питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд дійшов помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору є підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним судових витрат, а тому оскаржувана ухвала в цій частині є незаконною та необґрунтованою.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

ОСОБА_1 не оскаржує ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі, а тому згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині судове рішення не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Підприємство просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на її законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Підприємство подало до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання 11 жовтня 2024 року. За подання позову Підприємство сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву Підприємства, відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін і призначено судове засідання на 8 листопада 2024 року о 9 годині 30 хвилин.

8 листопада 2024 року сторони не з`явилися в судове засідання, внаслідок чого суд відклав розгляд справи на 2 грудня 2024 року о 9 годині 30 хвилин.

2 грудня 2024 року головуюча суддя відкрила судове засідання та оголосила, яка справа розглядатиметься. За клопотанням ОСОБА_1 суд оголосив у судовому засіданні перерву до 21 січня 2025 року о 14 годині.

Ще до того, 26 листопада 2024 року, ОСОБА_1 добровільно сплатила заявлену у позові заборгованість за послуги з теплопостачання.

21 січня 2025 року Підприємство подало суду заяву про закриття провадження у справі на підставі статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки після відкриття провадження у справі відповідачка повністю розрахувалася за надані послуги з постачання теплової енергії. Водночас згідно з частиною 3 статті 142 ЦПК України Підприємство просило стягнути з ОСОБА_1 3 028 грн судового збору.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави для закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

В силу частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову.

Як передбачено частиною третьою статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Одними з підстав закриття провадження цивільної справи є відсутність предмету спору та відмова позивача від позову.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Водночас якщо відмова позивача від позову сталася до початку розгляду справи по суті (оголошення головуючим судового засідання відкритим, як визначено у статті 217 ЦПК України) суд має повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Із матеріалів справи слідує, що Підприємство не підтримує свій позов, оскільки після його пред`явлення ОСОБА_1 добровільно сплатила заборгованість за послуги з теплопостачання.

У зв`язку з цим Підприємство подало суду заяву про закриття провадження у справі з підстави відсутності предмету спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України), однак суд закрив провадження у справі з підстави відмови позивача від позову та прийняття цієї відмови судом (пункт 4 частини першої статті 255 ЦПК України).

Сторони не оспорюють підставу закриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в судовому засіданні 2 грудня 2024 року, натомість відмова Підприємства від позову сталася 21 січня 2025 року.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Підприємство не підтримує свої вимоги внаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити понесені ним 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірність покладення на неї судових витрат і необхідність повернення Підприємству з державного бюджету 50 відсотків судового збору не відповідають процесуальному закону.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 380, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року про закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 травня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Завадська О.П.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 24