Провадження №2/748/762/25
Єдиний унікальний № 748/1393/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Костюкова Т.В. перевіривши відповідність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимогам ст.ст.27-30 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивач - Мохир Ярослав Вікторович, діючи на підставі довіреності №0204/25-01 від 02.04.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01.05.2025 року, в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №02.09.2024-100001045 від 02.09.2024 у розмірі 37050 грн та судових витрат у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Однією з умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як слідує з поданої позовної заяви, адресою проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді №1343295 від 02.05.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є зареєстрованою по АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідач зареєстрована не в межах територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Чернігівської області, отже, дана справа не підсудна Чернігівському районному суду Чернігівської області.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви №29458/04 та №29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява №7360/76, §68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, §64).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Порушення судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно передати на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

На підставі викладеного, керуючись ст.27, 31, ч.9 ст.187 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - передати до Шевченківського районного суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Т.В.Костюкова