Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7965/23
Провадження № 4-с/552/12/25
У Х В А Л А

іменем України

05.05.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

представника заявника Мотчаного В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни про арешт коштів боржника, стягувач у виконавчому провадженні Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Боржник у виконавчому провадження ОСОБА_1 07.04.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. про арешт коштів боржника.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. знаходяться два виконавчі провадження № 77657830 та 77657644 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/7965/23 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суми заборгованості за послуги в розмірі 11148,65 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати в розмірі 520,80 грн.

Вказував, що 04.04.2025 дізнався про блокування карткових рахунків: зарплатного № НОМЕР_1 в АТ «Полтава-Банк» та пенсійного № НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», в подальшому стало відомо, що виконавчі провадженні відкриті приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю. та постановами від 03.04.2025 накладено арешт на грошові кошти.

Вважає, що накладення арешту на грошові кошти є незаконним, накладений арешт має бути знятий.

В поданій до суду скарзі просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. щодо порядку та фактичного здійснення арешту коштів, а також залишення під арештом грошових коштів на карткових рахунках. Просив також зобов`язати приватного виконавця скасувати арешт грошових коштів.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. 05.05.2025 подала до суду відзив на скаргу, де фактично виклала свої заперечення проти вимог ОСОБА_1 , вважає, що підстави для визнання неправомірною бездіяльності відсутні, в задоволенні скарги просила відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , який є представником заявника ОСОБА_1 , підтримав вимоги скарги, посилаючись на викладені в ній обставини.

Приватний виконавцем просила проводити судове засідання з розгляду скарги без її участі.

Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» також в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши думку ОСОБА_2 , дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07.05.2024 в справі № 552/7965/23 позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2020 по 01.10.2023 в сумі 28925 грн 86 коп., індекс інфляції в сумі 651,98 грн, 3 % річних в сумі 238,43 грн, всього 29816 грн 27 коп., а з кожного в розмірі по 14908 грн 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати з кожного в розмірі по 1342 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22.10.2024 рішення суду змінено, зменшивши суму заборгованості за послуги теплопостачання, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29816,27 грн до 22297,30 грн, по 11148,65 з кожного. Здійснено перерозподіл судових витрат, стягнуто з ОСОБА_1 520,80 грн, з ОСОБА_2 - 1033,35 грн.

Судове рішення відповідачами виконано не було, судом за заявою позивача по справі видані виконавчі листи, які пред`явлені на примусове виконання до органів ДВС.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Встановлено, що зазначене судове рішення боржником ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконано.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до норм п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В силу абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, наведені норми Закону не містять заборони накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку боржника, на який зараховується в тому числі заробітна плата боржника та/або пенсія.

Як встановлено судом, постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. від 03.04.2025 відкрите виконавче провадження № 77657830 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/7965/23, в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 11148,65 грн.

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. від 03.04.2025 відкрите виконавче провадження № 77657644 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/7965/23 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 520,80 грн.

03.04.2025 приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 77657830 винесено постанову якою накладено арешт на грошові кошти/електроні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронний гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми 13814,40 грн.

Вказуючи на неправомірність дій приватного виконавця щодо арешту грошових коштів, розміщених на рахунку, скаржник вказує, що на вказані рахунки в АТ «Полтавабанк» та АТ «Ощадбанк» одержує пенсію та заробітну плату.

Як вбачається з довідки №б/н від 23.04.2025, виданої АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 в Територіально Відокремленому Позабалансовому відділенні №10016/0140 Філія Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» у місті Полтаві відкрито картковий рахунок (для зарахування пенсії та інших виплат) № НОМЕР_2 , номер картки НОМЕР_3 , дата відкриття 19.03.2014, дійсна до жовтня 2028.

З наданої до суду виписки по картковому рахунку НОМЕР_2 вбачається, що зазначений рахунок боржником ОСОБА_1 дійсно використовувався в тому числі і для безготівкового зарахування пенсії. Разом з тим, зазначений рахунок ОСОБА_1 було використано для заощаджень з отриманням додаткових доходів у виді відсотків на залишок коштів.

Зокрема, станом на дату 04.04.2025 по картковому рахунку НОМЕР_2 мала місце доступна сума 462678,21 грн, мобільні заощадження 10950 грн.

Щодо карткового рахунку НОМЕР_1 , з наданої до суду виписки судом встановлено, що станом на 04.04.2025 зазначений картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 , карта Visa, номер карти НОМЕР_4 , на час надання виписки доступна сума 12805,39 грн, загальна заборгованість по рахунку (в т.ч. заблоковані суми) 1009,01 грн.

Відповідно до довідки АТ «Полтавабанк» від 07.04.2025 рахунок НОМЕР_1 є поточним рахунком у гривні для виплати заробітної плати.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений в статті 48 Закону № 1404-VIII, так звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках, перелік яких наведено в ч. 2 ст. 48 Закону № 1404-VIII.

При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 162, поточний рахунок - рахунок (уключаючи рахунок із спеціальним режимом використання), що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця від 03.04.2025 накладено арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих в банківських установах на ім`я боржника ОСОБА_1 в межах суми стягнення.

При цьому, виконавець визначив банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на кошти боржника на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Здійснюючи виконання постанови державного виконавця від 03.04.2025 та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунку боржника банк вважав за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому.

Жодні підстави вважати, що приватний виконавець, приймаючи рішення про арешту грошових коштів боржника діяв протиправно, не встановлені дослідженими в справі доказами.

Правомірність накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника неодноразово була предметом розгляду Верховного Суду.

Так, згідно постанови від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20) Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок рахунок (уключаючи рахунок із спеціальним режимом використання), що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Більш того, як встановлено дослідженими в судовому засіданні виписками по банківським рахункам НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , зазначені рахунки, зокрема в АТ «Ощадбанк», були використані боржником ОСОБА_1 з метою накопичення коштів та отримання прибутків (відсотків).

Суд відхиляє доводи скаржника щодо неправомірного звернення виконавцем стягнення на пенсійні виплати.

Відповідно до п.3 ст.10-3 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Але накладення арешту на грошові кошти, на рахунку боржника, в тому числі на той, на який зараховується пенсія, не є зверненням стягнення на пенсію в значенні Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно частини 3 цієї статті п ро звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Такої постанови про звернення стягнення на пенсію та/чи заробітну плату боржника ОСОБА_1 виконавець не виносив.

На підставі викладеного судом встановлено, що рішення приватного виконавця від 03.04.2025 про накладення арешту на грошові кошти прийняті на підставі та в межах повноважень, наданих приватному виконавцеві, з метою реального виконання судового рішення, тому суд приходить до висновку, що таке рішення є правомірним.

Твердження заявника про наявність бездіяльності приватного виконавця, яка полягає у відмові в знятті арешту з грошових коштів відповідно до заяви боржника, не заслуговує на увагу.

Як встановлено дослідженими судом матеріалами, із заявою до приватного виконавця про зняття арешту заявник звернувся 07.04.2025.

Разом з тим, ще 04.04.2025, до надходження такої заяви, приватний виконавець сформував платіжну інструкцію № 72885 на перерахування коштів в сумі 13814,40 грн, яка була виконана банківською установою (АТ «Ощадбанк») 04.04.2025, 21:20:42.

Також судом встановлено, що постановою приватного виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. від 07.04.2025 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавче провадження № 77657830 з примусового виконання рішення суду в справі № 552/7965/23 в частині стягнення з ОСОБА_1 кошті в розмірі 11148,65 грн. Одночасно із закінченням виконавчого провадження припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою приватного виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. від 07.04.2025 також закінчено виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням № 77657644 з примусового виконання рішення суду в справі № 552/7965/23 в частині стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 520,80 грн. Одночасно із закінченням виконавчого провадження припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Враховуючи ту обставину, що заява про зняття арешту від ОСОБА_1 надійшла до приватного виконавця 07.04.2025, постановою від 07.04.2025 арешт бути припинено, бездіяльність приватного виконавця відсутня.

Посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20 є помилковим, оскільки заявлені ОСОБА_1 у цій справі вимоги і фактичні обставини у справі, розглянутій Верховним Судом, не є подібними.

В справі № 756/8815/20, на яку посилається заявник в своїй скарзі, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.04.2022 зазначила, що висновок суду, який за загальним змістом цих постанов полягає у тому, що зарахування коштів заробітної плати на картковий рахунок змінює їх правову природу і в зв`язку з чим, на ці кошти можливе накладання арешту у виконавчому провадженні є помилковим, з огляду на висновки, що висловлені у цій постанові у пунктах 53-77. Крім того, порядок здійснення виконавчого провадження визначається не змістом правовідносин між банком та боржником, а положеннями спеціального законодавства, що регулює таке провадження та процедури і обсяги стягнення боргу у виконавчому провадженні, а тому Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити у цій частині від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначених у пункті 82 цієї постанови.

В даній справі судом було встановлено, що 06 лютого 2019 року та 16 березня 2020 року на підставі постанов приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О. В. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , які він отримує у ПАТ «Донецькоблгаз», шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у розмірі 20 % до повного погашення загальної суми боргу зі щомісячним звітом підприємства про здійснення цих відрахувань. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О. В. від 24 лютого 2020 року у виконавчому провадженні № 61315525 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_3 які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», призначеного для виплати заробітної плати. Відповідно до довідки ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 22 червня 2020 року № 07/04-1527 на підставі виконавчих проваджень із заробітної плати ОСОБА_3 щомісячно проводяться утримання на підставі виконавчих документів в розмірі 20 % заробітної плати і лише після проведення утримань на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», перераховується заробітна плата. ОСОБА_3 надав приватному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є його заробітною платою, яка розміщена на рахунку призначеному для зарахування заробітної плати, однак приватний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв.

Тобто, в справі № 756/8815/20 мало місце залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та одночасне звернення на них стягнення.

Натомість, приватним виконавцем Лукмасно Т.Ю. щодо боржника ОСОБА_1 не приймалося рішення про звернення стягнення на його пенсію та/чи заробітну плату.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даній справі судом встановлено, що під час вчинення дій щодо накладення арешту на грошові кошти боржника приватний виконавець діяв правомірно, станом на час вирішення скарги судом арешти скасовані та не діють, відповідно, відсутні підстави для поновлення прав заявника в судовому порядку.

Решта тверджень боржника, в тому числі і щодо допущеної приватним виконавцем помилки в адресі боржника, не спростовують правомірність дій та рішень приватного виконавця в частині звернення стягнення на належні боржникові грошові кошти.

Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в порядку, визначеному статтею 451 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни про арешт коштів боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 05.05.2025.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко