ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3512/25
провадження № 2/753/5224/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що здійснює управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири № 117 у вказаному будинку. У зв`язку із несплатою відповідачем коштів за житлово-комунальні послуги у період з 01 травня 2021 року по 01 січня 2025 року, у неї виникла заборгованість, яка складає 46 391,45 грн. Вказану суму заборгованості, а також 3% річних від суми боргу у розмірі 2 204, 51 грн та його інфляційну складову у розмірі 7 723,56 грн, що загалом складає 56 319,52 грн, позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2025 року цивільну справу № 753/3512/25 було передано судді Шаповаловій К.В.

Згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідач ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялися відповідачу на адресу її місця реєстрації: АДРЕСА_1 , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у позові, суд дійшов до наступного висновку.

ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, статутною метою діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше.

Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 265/0/5-05 від 22 грудня 2005 року житловий будинок по АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування.

Згідно Авізо №335 від 21 травня 2007 року ТОВ «Новобудова» передано на баланс та зарахування в основні фонди житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 березня 2007 року та зареєстрована за вказаною адресою, а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою.

27 грудня 2019 року між ТОВ "Новобудова" та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяли на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 05 листопада 2019 року, було укладено договір № 1-Е про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

01 вересня 2016 року між ТОВ «Новобудова» та ТОВ «Селтік ТБО» було укладено договір № 0109-16/10 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ) та матеріали справи містять розрахунки вартості послуг з вивезення ТПВ.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно із статтею 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За приписом статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно пунктів 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно із додатком № 5 до договору № 1-Е визначено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, до позову додано нові кошториси витрат на утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання перед позивачем з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, в результаті чого за період з 01 травня 2021 року по 01 січня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 46 391, 45 грн.

Відповідачем не надано суду заперечень щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її в у меншому розмірі, ніж визначено позивачем.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача за несвоєчасну сплату коштів за отримані комунальні послуги інфляційні втрати в розмірі 7 723, 56 грн та 3% річних в розмірі 2 204, 51 грн нараховані за період з 01 травня 2021 року по 01 лютого 2022 року та з 01 січня 2024 року по 01 січня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Відповідачем не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 56 319, 52 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних за період з 01 травня 2021 року по 01 січня 2025 року у загальному розмірі 56 319,52 грн, з яких сума основного боргу становить - 46 391, 45 грн, інфляційне збільшення - 7 723, 56 грн, 3% річних - 2 204, 51 грн; та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова», місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя К.В. Шаповалова