Справа № 466/1933/25
Провадження № 2/466/1633/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Нанівської М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

у с т а н о в и в:

27 лютого 2025 року Позивач ОСОБА_1 подала до Шевченківського районного суду м. Львова позов про позбавлення батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та судові витрати покласти на відповідача.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач у позовній заяві зазначила, що 11 грудня 2004 року між її матір`ю ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 29.03.2005, серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась Позивач ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження, повторно видане 25.01.2022 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 Позивача мати ОСОБА_4 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 15.03.2022.

Позивач вказує, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з бабусею ОСОБА_5 .

З 2017 року її батько ОСОБА_2 , не проживав з її матір`ю. З липня 2021 року батько взагалі не цікавиться життям Позивача, не бере участі у вихованні, не надає жодної матеріальної допомоги.

Позивача бабуся ОСОБА_5 11 липня 2022 року звернулась в Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради із заявою щодо неналежного виконання батьківських обов`язків батьком ОСОБА_2 відносно Позивача ОСОБА_1 . У відповіді Галицької районної адміністрації ЛМР від 18.07.2022 №260001-вих-48664 зазначено, що «у телефонній розмові ОСОБА_2 пояснив, що проживає окремо від малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але любить її та хоче займатись її вихованням. Пообіцяв, що прибуде у відділ «Служба у справах дітей» Галицького району за адресою: м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, для надання пояснень. ОСОБА_2 наголошено про необхідність належного виконання ним батьківських обов`язків відносно доньки, про його обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток та утримувати дитину».

Позивач зазначає, що з моменту отримання цієї відповіді, ситуація не змінилась. Батько і надалі не цікавить нею, не бере участі у її вихованні, не надає жодної матеріальної допомоги.

18.10.2022 ОСОБА_5 подала в Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради заяву про надання висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно Позивача. У відповіді від 24.10.2022 №260001-вих-88757 на цю заяву зазначено, якщо ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, ОСОБА_5 вправі подати позовну заяву до суду про позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_1 . Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, зможе надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно Позивача, після винесення судом ухвали про надання такого висновку.

У характеристиці, наданій Вищим професійним училищем № 29 м. Львова 28.01.2025 зазначено, що її Позивача відвідуванням і навчанням батько жодного разу не цікавився. Відповідно до письмових свідчень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які є сусідами Позивача, протягом тривалого часу не бачили ОСОБА_2 та підтверджують, що останній не займається вихованням доньки.

Судовим наказом від 13.01.2025 (справа №461/36/25) наказано стягнути з ОСОБА_2 на користь Позивача аліменти на її отримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею. Повноліття починаючи із дня пред`явлення заяви до суду 02.01.2025.

Отже, на думку Позивача, можна зробити висновок, що гр. ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно неї, не піклується про фізичний та розумовий розвиток, про стан здоров`я та не вживає жодних заходів для її належного утримання.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву Відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України у встановлений судом термін до суду подано не було. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Пояснення третіх осіб.

Органом опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 08 квітня 2025 року подано висновок, згідно якого, керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 164, 180 Сімейного кодексу України, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради від 03.04.2025 протокол №8, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2025 року витребувано докази.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та постановлення заочного рішення суду, на позовних вимогах наполягає, надала пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У судовому засіданні представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування Нанівська М. М. не заперечила, щодо позовної заяви та підтримала наданий висновок.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів про що було постановлено відповідну ухвалу суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданим Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 29.03.2005, серія НОМЕР_1 , 11 грудня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб.

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 25.01.2022 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась Позивач ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 15.03.2022, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , померла.

Судом встановлено що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з бабусею ОСОБА_5 .

Відповідно до судового наказу від 13.01.2025 (справа №461/36/25) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її отримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею. Повноліття починаючи із дня пред`явлення заяви до суду 02.01.2025.

Суду не спростовано доводів Позивача, що після смерті матері вона проживає з бабусею.

Будь-яких доказів, що спростовували б доводи Позивача про те, що Відповідач постійно ухилявся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймав ніякої участі у вихованні Позивача, не надавав жодної матеріальної чи грошової допомоги судом не здобуто.

Отже, на думку Позивача, Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї доньки.

Згідно висновку Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 08 квітня 2025 року подано висновок, згідно якого, керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 164, 180 Сімейного кодексу України, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради від 03.04.2025 протокол №8, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до характеристики, наданій Вищим професійним училищем № 29 м. Львова 28.01.2025 зазначено, що відвідуванням і навчанням ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 жодного разу не цікавився.

До позовної заяви долучено письмові заяви гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які є сусідами Позивача, протягом тривалого часу не бачили ОСОБА_2 та підтверджують, що останній не займається вихованням доньки.

Норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 ст. 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. ст. 11,12,15 та Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо зобов`язані брати участь у їх вихованні. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Вихованням сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних, історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» (заява від 07 грудня 2006 року №31111/04) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Встановлені судом вищенаведені обставини і факти у цій справі, дають суду підстави дійти висновку про ухилення Відповідачем ОСОБА_2 від виховання своєї доньки ОСОБА_1 , свідомого нехтування Відповідачем своїми обов`язками, відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків. А тому суд вважає позов підставним, таким, що ґрунтується на вимогах Закону, доводи Позивача підтверджуються належними та допустимими доказами, що вказує на необхідність задоволення вимог Позивача.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 травня 2025 року.

Суддя П. Т. Едер