ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/221/25 Справа № 214/5519/22 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 214/5519/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року, яке ухвалено суддею Сіденком С.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 08 березня 2022 року о 16-00 годині сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій постановою суду від 18 травня 2022 року визнано винним відповідача. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав пошкодження та потребує ремонту, сума якого складає 289 724,81 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-гарант», яка сплатила страхове відшкодування у сумі 48 307 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 241 417,81 грн, яка, на переконання позивача має бути стягнута з відповідача. Франшиза за полісом становить 2 000 грн. Крім того, діями відповідача позивачу завдано і моральної шкоди, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася у святковий день - Міжнародний жіночий день 8 Березня. У результаті ушкодження з вини відповідача її правого ліктьового суглоба та нижніх кінцівок (синці), вона відчула крім фізичного болю, сильний душевний стрес. У її автомобілі вибухнули подушки безпеки, що її страшно налякало, оскільки у такій ситуації вона опинилися уперше. Тому враховуючи перенасичення її життя негативними емоціями, психічними переживаннями, погіршення якості життя та позбавлення можливості швидко і оперативно пересуватися у власному автотранспорті.

На підставі наведенного вище позивач просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 241 417,81 грн, франшизу у сумі 2 000 грн та моральну шкоду у сумі 20 000 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2023 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 161 724 грн 81 коп, моральну шкоду у сумі 5 000 грн та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 634 грн 18 коп, у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2023 року скасовано, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач по справі 28 грудня 2023 року уточнила позовні вимоги зазначивши крім відповідача ОСОБА_2 відповідачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» та просила суд стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь Позивача ОСОБА_1 71 966, 21 грн в рахунок непогашеної суми матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті ДТП, 3 000 грн за висновок експертного транспортно - товарознавчого дослідження № 01/2-03.22 від 04 жовтня 2022 року, 1 844 грн судовий збір та 3 500 грн витрат на правову допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 2 000 грн франшизи, 790 грн судового збору та 1 500 грн витрати на правову допомогу.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 стягнуто 71 966, 21 грн в рахунок непогашеної суми матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті ДТП, 3 000 грн за висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 01/2-03.22 від 04 жовтня 2022 року, 1 844 грн судового збору та 3 500 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн, 2 000 грн франшизи, 790 грн судового збору та 1 500 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було виконано обов`язок зі сплати страхового відшкодування в розмірі 48 307 грн і позивач по справі не заперечувала вказаного, розмір страхового відшкодування не оскаржувала.

Зазначає, що за висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 01/2-03.22 від 04 жовтня 2022 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 після ДТП 08 березня 2022 року на дату оцінки складає 289 724,81 грн, в той же час ринкова вартість вказаного автомобіля становить 139 054, 66 грн, отже, оскільки витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість автомобіля, він вважається фізично знищеним, у зв`язку з цим для визначення матеріального збитку необхідно було визначити показники вартості пошкодженого автомобіля до ДТП та визначення його вартості після ДТП.

При цьому апелянт зазначає, що висновок про оцінку КЗ зроблений на замовлення позивача кардинально різниться між звітом зробленим страховиком, а представник страховика на огляд транспортного засобу, який був проведений 12 березня 2022 року не запрошувався.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання позивача, апеляційну скаргу - залишити без задоволення з урахуванням того, що ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» після оскарження даного судового рішення, виконало зобов`язання з виплати страхового відшкодування в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишенню без змін, з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 (том 1 а.с.13).

08 березня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу - автомобіля марки «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (том 1 а.с.11).

За полісом № 203115878 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспорту - автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , страхова сума за заподіяну майнову шкоду становить 130 000 грн, розмір франшизи 2 000 грн. (том 1 а.с. 67).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 01/2-03.22 від 04 жовтня 2022 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 після ДТП 08 березня 2022 року на дату оцінки складає 289 724,81 грн (з урахуванням ПДВ 20% на запасні частини, що підлягають заміні); матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок ДТП 08.03.2022 на дату оцінки дорівнює ринковій вартості КТЗ та складає 139 054,66 грн; ринкова вартість досліджуваного КТЗ «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 в аварійному стані внаслідок ДТП 08 березня 2022 року складає 18 781,12 грн. (том 1 а.с.14-65).

Страховою компанією позивачу сплачено 48 307 грн, про що зазначено позивачем у тексті позовної заяви, претензії до страховика у ОСОБА_1 згідно тексту заявлених вимог відсутні, вимог до страховика з приводу стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, з урахуванням висновку експерта від 04 жовтня 2022 року, не заявлено.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, який визначений експертом як ринкова вартість автомобіля до ДТП (139 054,66 грн) та ринковою вартістю фізично знищеного автомобіля після ДТП (18 781,12 грн).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ст. 3 зазначеного вище Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Відповідно до п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 629 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання договору з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктами 22.1., 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено: при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ним підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статті 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961- IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника(його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта(аварійного сертифікату). У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3,ч 1.ст. 988 ЦК України).

Враховуючи викладене, та беручи до уваги той факт, що ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» частково здійснила страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 48 307,33 грн, суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» страхового відшкодування у розмірі 71 966,21 грн та витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 3 000 грн, понесених позивачем (а.с.66).

При цьому суд дійшов вірного висновку про те, що загальна сума страхового відшкодування (120 273,54 грн) не перевищує ліміт відповідальності за майнову шкоду за страховим полісом (130 000 грн).

Доводи апеляційної скарги відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про те, що ним було виконано обов`язок зі сплати страхового відшкодування в розмірі 48 307 грн і позивач по справі не заперечувала вказаного, розмір страхового відшкодування не оскаржувала не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», оскільки факт того, що позивач розмір страхового відшкодування не оскаржувала не знімає з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» обов`язку виплатити страхове відшкодування.

При цьому, будучи в апеляційній скарзі незгодним з висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 01/2-03.22 від 04 жовтня 2022 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» будь-яких клопотань щодо необхідності визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai Getz» державний номерний знак НОМЕР_1 , не заявляло.

Доводи апеляційної скарги відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про те, що відповідач не розуміє набуття ним статусу відповідача у даній справі колегією суддів не приймається до уваги, оскільки уточнену позовну заяву, в якій позивач зазначив відмовачем, окрім ОСОБА_2 , і ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», було направлено ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» рекомендованим листом з повідомленням, з описом вкладення 22 березня 2024 року.

Отже, доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: