Провадження № 2/638/3976/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

при секретарі судових засідань Суслової К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лихачова Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи,-

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.

Позов обґрунтовує тим, що є власником трикімнатної квартири загальною площею 60.7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У період 14 15 серпня 2023 року відбулося залиття квартири за адресою АДРЕСА_1 . Власником квартири за адресою АДРЕСА_2 є відповідач - ОСОБА_2 .

Згідно висновку експерта № 22577 від 04.10.2023 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, який складено експертом Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Пугачовою І.Л., розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику квартири АДРЕСА_3 в зв`язку із залиттям приміщень цієї квартири станом на жовтень 2023 року складає 25450 грн. Також позивачем було сплачено вартість проведення будівельно-технічного дослідження № 22577 від 04.10.2023 р. у розмірі 5735 грн. 52 коп. та 57 грн. 36 грн. комісії за проведення платежу, всього на загальну суму 5792 грн. 88 коп.

Позивач намагався у позасудовому порядку врегулювати з відповідачем питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири позивача. 16 листопада 2023 року позивач направив на адресу відповідача письмову претензію та копію висновку експерта № 22577 від 04.10.2023 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження. Відповідач відповідь на претензію не надав та завдану залиттям квартири шкоду до цього часу не відшкодував.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 25 450 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, також витрати за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі 5792 грн. 88 коп., судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5120 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 24.01.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено повністю.

25 лютого 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування зазначив, що в квартирі відповідача, ОСОБА_2 , не було жодних протікань, оскільки у квартирі давно замінені всі комунікації, і вже багато років не виникало жодних проблем.

Також вказав, що незалучення до огляду під час складення Акту про наслідки залиття житлового приміщення осіб, зокрема тих, які володіють спеціальними знаннями (інженер, слюсар, сантехнік тощо) є беззаперечним порушенням Правил № 76, оскільки затверджуючи наказом № 76 Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, державний регулятор (у даному випадку Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства) вочевидь передбачав необхідність проведення обстеження комісією у складі 2 і більше осіб, за умови обов`язкового залучення однієї з таких осіб: головного інженера, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, оскільки встановлення характеру залиття та його причин потребує спеціальних знань, якими володіють зазначені особи в силу своєї професії.

Зазначив, що складений акт про наслідки залиття житлового приміщення з порушенням вищевказаних вимог (діючого законодавства) є однією з підстав для відмови в задоволенні позовної заяви оскільки акт, в розумінні закону, є єдиним документом, яким підтверджується факт залиття квартири. Вважає, що дослідження не містить інформації про наявність причинно-наслідкового зв`язку між можливими діями у квартирі відповідача та залиттям квартири позивача.

У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що, в даному спорі доказів, що саме з вини відповідача у справі сталося залиття квартири позивача суду не надано.

Також відповідач заперечує щодо витрат на правову допомогу, арґументуючи тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу. Зокрема у акті прийому-передачі не вказано деталізацію наданих послуг, а саме кількість витрачених годин на надання правничої допомоги, вартість години роботи адвоката тощо.

Вказав, що договір про надання правової допомоги повинен містити про детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом по справі яка розглядається, повинен містити посилання на те, що він є складовою зазначеного вище договору або акту. Також такий опис повинен містити відомості щодо витрат по кожному виду послуг, які надавались адвокатом при здійсненні правничої допомоги, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що вимоги позивача до відповідача про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою задоволенню не підлягали.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 20.03.2025 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова скасоване, призначено справу до розгляду за правилам спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував факт залиття відповідачем квартири АДРЕСА_3 . Зазначив, що у Акті відсутні причини, через які сталося залиття квартири, складання вказаного документу повинно відбуватися за участю головного інженера, майстра та інших осіб, які перевіряють стан квартири, тому вважає Акт таким, що складений з порушеннями. Крім того, зазначив, що залиття фіксується в день настання аварії за участю відповідних фахівців. У зв`язку з викладеним, представник позивача просив не враховувати вказаний Акт як належний доказ. Також вказав, що експертне дослідження було проведене з фотографій, безпосередньо експерт не виїжджав до вказаної квартири для проведення обстеження та прийняття рішення. Зазначив, що експертом не було встановлено об`єми залиття.

Позивач у судовому засіданні вказав, що під час складання Акту не була досліджена квартира відповідача, оскільки позивач та комісія не мали доступу до неї. Зазначив, що приходив до квартири відповідача тричі, однак ніхто не відчинив. Крім того, відповідач не повідомляв про залиття його квартири квартирою, яка знаходиться поверхом вище. Також зазначив, що комісією було встановлено, що комунікації квартири ОСОБА_1 не були пошкоджені, течій зверху стелі не виявлено.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України, судове засідання, призначене на 28.04.2025, було відкладене для складання повного рішення суду.

Суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.05.1998, квартира АДРЕСА_3 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 705 від 29.12.2020, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 (однієї другої) частки у праві власності на КВАРТИРУ АДРЕСА_3 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 ., загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 3/4 та 1/4 квартири АДРЕСА_4 ., загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м.

Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання), складеного працівниками ЖЕО № 7, 18 серпня 2023 року, в будинку АДРЕСА_1 , трапилось залиття. При огляді кв. АДРЕСА_5 видно сліди потоків по стелі, відшарування стельових шпалер в коридорі, пошкодження паркету в коридорі. При огляді встановлено, що залиття відбулось з верхньої квартири АДРЕСА_6 . Залиття носить халатний характер, оскільки під час огляду кв. АДРЕСА_5 течій не було. Залиття сталося приблизно 14-15 серпня 2023 року.

Згідно з висновком експерта № 22577 від 04.10.2023, за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за листом ОСОБА_1 , розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникам квартири АДРЕСА_3 в зв?язку із залиттям приміщень цієї квартири, станом на жовтень 2023 року складає 25 450 грн. (двадцять п?ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень). Також до вказаного висновку додано зведений кошторисний рахунок вартості об`єкта будівництва, а також локальний кошторис на будівельні роботи № 02-001.

Позивачем направлялася претензія про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири відповідачу, що підтверджується поштовим відправленням від 16.11.2023.

Відтак, судом встановлено зазначений факт на підставі всіх зібраних доказів в їх сукупності. Будь-яких доказів іншого походження води чи інших причин залиття відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не було надано доказів, що залиття квартири ОСОБА_1 сталося з вини власника квартири, яка знаходиться поверхом вище квартири відповідача.

За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно до статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

З дослідженого у судовому засіданні Акту про залиття квартири від 18.08.2023, який був складений за участю майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехника та ОСОБА_1 , встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_5 сталося з квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 . Доказів зворотного відповідачем не надано.

Тобто, наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири АДРЕСА_3 , сталося з вини власника квартири АДРЕСА_4 , тобто відповідача у справі.

В постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №242/4773/17 міститься наступний висновок: "цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду".

Відповідно до висновку експерта № 22577 від 04.10.2023 року, вартість матеріальної шкоди з вище розташованої квартири складає 25450,00 грн., яка приймається судом як така, що відповідає заявленим вимогам. Відповідачем іншого розміру матеріальної шкоди не підтверджено. Висновки судового експерта, що визначав розмір матеріальної шкоди відповідачем не спростовано. Заперечення відповідача про те, що висновок був складений з фотографій, судом не беруться до уваги, оскільки з вказаного висновку вбачається, що дослідження було проведене самим експертом під час огляду квартири ОСОБА_1 . Також до вказаного висновку експертом було додано фото-таблицю.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що сукупністю всіх зібраних доказів позивачем доведено наявність та розмір завданої йому шкоди в розмірі 25450,00 гривень в результаті залиття належної йому на праві власності квартири, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.

Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, що передбачено статтею 131-2 Конституції України.

Судом встановлено, що 20.09.2024 між позивачем та адвокатом Поліщуком О.Л. укладений Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до акту приймання наданих послуг від 27.11.2024 вартість витрат на надання юридичних послуг за позовом до відповідача складає 5120,00 гривень.

Також з п.1 вказаного акту вбачається обсяг робіт, виконаних адвокатом, а саме: надання юридичної консультації про підстави та порядок відшкодування в судовому порядку матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири; вивчення наданих Клієнтом документів для підготовки цивільного позову; отримання витягів стосовно нерухомого майна; в інтересах Клієнта з урахуванням актуальної судової практики Верховного Суду підготовка та подання до Дзержинського районного суду м. Харкова позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої майну Клієнта.

З платіжної інструкції від 27.11.2024 вбачається про сплату позивачем коштів в сумі 5120,00 грн. за надання юридичних послуг.

З огляду на предмет та підстави позову, суд не вважає надмірними та завищеними витрати на підготовку та подання позовної заяви загальною вартістю 5120,00 грн., у зв`язку з чим не вбачає підстав для її зменшення.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим стягнути з позивача на користь відповідача 5120,00 грн. на відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 968,96 грн., та витрати на проведену експертизу у розмірі 5792,88 грн.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. ст. 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи - задовільнити.

Стягнути ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , 25 450 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнути ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , витрати за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі 5792 грн. 88 коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5120 грн., а також судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов