ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/772/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №706/222/25 Категорія: на ухвалу Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В., Сіренка Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уманської окружної прокуратури на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 03 березня 2025 року у справі за позовом заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави до Христинівської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання додаткових угод до договору оренди недійсними, розірвання договору оренди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року заступник керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах державизвернувся до суду з позовом до Христинівської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання додаткових угод до договору оренди недійсними, розірвання договору оренди.

В позові заступник керівника Уманської окружної прокуратури просив суд:

- визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 21.03.2022, укладену Христинівською міською радою з ОСОБА_1 , щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки, загальною площею 11,9970 га, з кадастровим номером :01:001:0150, для рибогосподарських потреб, та водного об`єкту (водний простір), у тому числі рибогосподарської технологічної водойми площею 11,9970 га, право оренди за яким зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.12.2022 номер запису 51857450;

- визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом від 21.03.2022, укладену Христинівською міською радою з ОСОБА_1 , щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки, загальною площею 12,1422 га, з кадастровим номером :01:001:0151, для рибогосподарських потреб, та водного об`єкту (водний простір), у тому числі рибогосподарської технологічної водойми площею 12,1422 га, право оренди за яким зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.12.2022, номер запису 51851608;

- розірвати договір оренди земельної ділянки водного фонду у новій редакції від 10.11.2009, укладений між Христинівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Осикою Л.М., про що внесено запис до Реєстру за № 5144;

- судовий збір у розмірі 9084,00 грн стягнути з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 03 березня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, , повернути Черкаській обласній прокуратурі сплачений, відповідно до платіжної інструкції № 134 (внутрішній номер 402106595) від 03.02.2025, судовий збір в розмірі 9 084,00 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Христинівська міська рада, до повноважень якої законодавством віднесено розпорядження землями територіальної громади, здійснення контролю за використанням та охороною земель.

Обґрунтовуючи право на звернення до суду в статусі позивача, прокурор стверджує про порушення Христинівською міською радою вимог Закону та невжиття нею будь яких дій щодо їх усунення (ст. 18 позовної заяви), що, у свою чергу, наділило прокурора повноваженнями на звернення до суду з даним позовом.

Водночас суддя звертає увагу, що у провадженні Христинівського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа №706/95/25 за позовом Христинівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, провадження у якій судом відкрито 31.01.2025.

Викладене спростовує доводи прокурора про бездіяльність суб`єкта владних повноважень та свідчить про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави із даним позовом.

Оскільки відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави, тому позовна заява підлягає поверненню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду керівник Уманської окружної прокуратури звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою із порушенням норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що у справі №706/95/25 за позовом Христинівської міської ради до ОСОБА_1 та у справі №706/222/25 за позовом керівника Уманської окружної прокуратури до Христинівської міської ради, ОСОБА_1 позивачі та відповідачі є різними, предмет та підстави позовів є не однаковими, наявність підстав представництва прокурором інтересів держави в суді належним чином обґрунтовано у позовній заяві, а кінцеве рішення у справі №706/95/25 не прийняте.

Зазначає, що органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Христинівська міська рада, до повноважень якої законодавством віднесено розпорядження землями територіальної громади, здійснення контролю за використанням та охороною земель.

Разом з тим, орган місцевого самоврядування, діючи не у спосіб визначений Законом, передав відповідачу в оренду земельні ділянки водного фонду та водні об`єкти, які на них знаходяться в поза конкурентному порядку шляхом укладення додаткових угод, які суперечить нормами матеріального права, при цьому будь-яких дій до усунення порушень Христинівська міська рада не вживала.

Тобто Христинівська міська рада як орган, який мав би захищати інтереси держави (суспільства) від неправомірних діянь в суді, не може здійснити такий захист, оскільки сам є порушником у спірних правовідносинах, а порушення інтересів держави стали наслідком дій та рішення зазначеного уповноваженого органу, а відтак він визначений відповідачем за позовом.

Отже. прокурор у даній справі набув статусу позивача, оскільки Христинівська міська рада є одним із співвідповідачів, дії якої оскаржуються в судовому порядку, а отже орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах відсутній.

Вказана правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 у справі №922/2244/19.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції судове рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку коли заяву відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

При зверненні до суду із даним позовом, як на підставу для представництва прокурором інтересів держави позивач посилався на те, що органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Христинівська міська рада, до повноважень якої законодавством віднесено розпорядження землями територіальної громади, здійснення контролю за використанням та охороною земель. Разом з тим, орган місцевого самоврядування, діючи не у спосіб визначений Законом, передав відповідачу в оренду земельні ділянки водного фонду та водні об`єкти, які на них знаходяться в позаконкурентному порядку шляхом укладення додаткових угод, які суперечить нормам матеріального права, при цьому будь - яких дій до усунення порушень Христинівська міська рада не вживала. Тобто Христинівська міська рада, як орган, який мав би захищати інтереси держави (суспільства) від неправомірних діянь в суді, не може здійснити такий захист, оскільки сам є порушником у спірних правовідносинах, а порушення інтересів держави стали наслідком дій та рішення зазначеного уповноваженого органу, а відтак він визначений відповідачем за позовом. Прокурор у даній справі набув статусу позивача, оскільки Христинівська міська рада є одним із співвідповідачів, дії якої оскаржуються в судовому порядку, а отже орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах відсутній.

Судом установлено, що у провадженні Христинівського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа №706/95/25 за позовом Христинівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (пункт 3 статті 131-1 Конституції України).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia), заява № 42454/02, § 35).

За змістом частини другої статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункт 8.5), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80) та інші).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27)). Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункти 8.10, 8.12) від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81)).

Незалежно від того, хто саме звернувся до суду, - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор - у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор. На відміну від останнього та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 82-83)).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини 4 статті 23 цього ж Закону).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що, якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18).

Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Натомість Прокурор при зверненні з даним позовом вказав, що є Позивачем, бо Харківська міська рада - один із співвідповідачів, рішення якого оскаржуються через недотримання процедури приватизації нежитлових приміщень, передбаченої нормативно-правовими актами. Цим Прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто навів підставу для представництва інтересів держави.

З огляду на те, що Прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Харківську міську раду одним з співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування пункту додатку до рішення цього органу, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що правомірним є висновок апеляційного господарського суду про те, що Прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та законно звернувся до суду як самостійний Позивач.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру" викладена у постановах Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 908/684/19, від 17.06.2020 у справі № 545/275/19, від 25.08.2020 у справі № 707/2825/18, від 24.03.2021 у справі №922/2244/19.

Як установлено колегією суддів зі змісту позовної заяви та на що звернуто увагу прокурором в апеляційній скарзі, у даній справі позов заявлено прокурором самостійно у зв`язку з тим, що Христинівська міська рада є одним із співвідповідачів, та є стороною оспорюваних прокурором додаткових угод.

Та обставина, що Христинівська міська рада звернулася до суду із позовом про визнання додаткових угод недійсними, не може бути підставою для неможливості захисту інтересів держави шляхом її представництва прокуратурою. При цьому слід зауважити, що вказані позови не є тотожними за предметом, підставою та сторонами.

Колегія суддів дійшла висновку, що фактично у даній справі відсутній орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, а тому є підстави для звернення прокурором до суду із вказаним позовом як самостійним позивачем.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі установив фактичні обставини у справі, та в порушення норм процесуального права, повернув позовну заяву прокуратури.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про повернення позовної заяви прокурора постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Уманської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 03 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді