Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1031/25
Провадження № 2-з/376/9/2025
У Х В А Л А

30 квітня 2025 року м.Сквира

Суддя Сквирського районного суду Київської області Ловінська С.С., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глеваського Віталія Васильовича про забезпечення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

07.04.2025 представник позивача Непоти М.В. звернувся до Сквирського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Одночасно із заявленими позовними вимогами подав до суду клопотання про забезпечення позовної заяви, у якій просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом внесення запису до ЄДРЮОФОП та ГФ про заборону відчуження корпоративних прав/права власності на юридичну особу, які належать відповідачу, ОСОБА_2 , зокрема: Селянського фермерського господарства «Надія2» (; 09024, Київська область, Сквирський район, село Великі Єрчики, вулиця Леніна, 91); ТОВ «Агро-Інвест Сквира» (; місцезнаходження: 09024, Київська область, Сквирський район, село Великі Єрчики, вулиця Коноплястого, 99а).

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що 15.05.2023 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 389 045,00 грн, які зобов`язався повернути в строк до 01.12.2023. З огляду на те, що ОСОБА_2 (відповідачем) не погашено заборгованість відповідно до розписки та надісланих претензій, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Вказав, що виникає необхідність звернутись до суду з клопотанням про забезпечення позову. Як з`ясовано з інформації, яка наявна у загальному доступі, зокрема, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач має у власності наступні активи: частка у статутному капіталі ТОВ «Агро-Інвест Сквира, ; місцезнаходження: 09024, Київська область, Сквирський район, село Великі Єрчики, вулиця Коноплястого, 99а; розмір статутного капіталу 25 000,00 грн, розмір частки у статутному капіталі, яка належить відповідачеві 12 500,00 грн; частка у праві власності на Селянське фермерське господарство «Надія 2», ; місцезнаходження: 09024, Київська область, Сквирський район, село Великі Єрчики, вулиця Леніна, 91, відповідач засновник юридичної особи, власник істотної участі.

На думку заявника, оскільки відповідач тривалий час (більше ніж 15 календарних місяців) не здійснює дії для повернення суми заборгованості, що є проявом недобросовісної поведінки ОСОБА_2 , то є наявні підстави вважати, що частка у праві власності на юридичну особу та корпоративні права, що є приватною власністю відповідача, можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши подане клопотання, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У роз`ясненні, які дані в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як зазначено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з роз`яснень даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав може через таке обмеження права особи розпоряджатися цією часткою призвести до перешкод у господарській чи підприємницькій діяльності, а також у виконанні зобов`язань, пов`язаних з такою діяльністю перед іншими особами чи контрагентами.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на вище викладене суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 247, 258-260, 261, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а:

У клопотанні представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глеваського Віталія Васильовича про забезпечення позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя С.С.Ловінська