Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/2040/23
Провадження № 2/553/94/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.04.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н. І.,

при секретарі - Компанієць А. І., Сіомашко В. Р., Михальченко А. І., Литвин А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, в якому прохала стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, за період із квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року у сумі 71 021,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів , до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шиян В. О. у судове засідання не з`явились, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи завчасно та належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його хворобою, проте будь - якого документального підтвердження відносно цього до заяви не додав. При цьому, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Окрім того, суд констатує явну пасивну процесуальну поведінку відповідача, котрий у судові засідання не з`являвся; у матеріалах справи наявні 14 заяв відповідача про відкладення розгляду справи, що не містили підтвердження поважності його неявки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», зазначив, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03 квітня 2008 року).

Відповідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак він не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, таким чином, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, судом встановлено, що у період з 22 листопада 2008 року по 08 жовтня 2010 року, ОСОБА_3 (прізвище до вступу у шлюб з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2010 року (а. с. 13) шлюб між подружжям розірвано.

Під час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у подружжя народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2009 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а. с. 12).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2009 року по справі №2-3208/10, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №2-3208/10, виданого 30 листопада 2010 року Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_2 перебуває на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (а. с. 18-20).

11 липня 2012 року ОСОБА_1 (прізвище до вступу у шлюб з ОСОБА_4 - « ОСОБА_8 ») уклала шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 11 липня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а. с. 14).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 21 січня 2022 року по справі №553/2858/21, яке набрало законної сили 22 лютого 2022 року, заяву ОСОБА_4 про усиновлення дитини - задоволено. Визнано ОСОБА_4 усиновлювачем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_4 , змінено прізвище та по-батькові дитини (а. с. 15-16).

Так, позивач доречно звернула увагу на те, що особисті та майнові права і обов`язки між і ОСОБА_9 (на час подання позову - ОСОБА_3 ) припинені, у тому числі, в частині обов`язку утримувати дитину до її повноліття, проте внаслідок сплати відповідачем аліментів не в повному обсязі у відповідача станом на 21 лютого 2022 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 73 122,96 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком від 26 липня 2023 року №79231, здійсненим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Надією Пономаренко (а. с. 21).

Згідно ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка.

З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина третя статті 232 СК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Аналіз вищенаведених положень сімейного законодавства свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину до її повноліття заснований на факті батьківства, натомість усиновлення змінює суб`єктний склад правовідносин матері, батька та дитини.

Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку від 15 червня 2022 року №40242, здійсненим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кучик А., станом на 01 квітня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становила - 64 900,00 грн (а. с. 22).

У подальшому, заборгованість відповідача за кожен місяць становить: за квітень 2020 року - 2622,00 грн; за травень 2020 року - 2622,00 грн; за червень 2020 року - 2622,00 грн; за липень 2020 року - 2785,75 грн; за серпень 2020 року - 2785,75 грн; за вересень 2020 року - 2785,75 грн; за жовтень 2020 року - 2785,75 грн; за листопад 2020 року - 3030,75 грн; за грудень 2020 року - 3030,75 грн; за січень 2021 року - 3030,75 грн; за лютий 2021 року - 3030,75 грн; за березень 2021 року - 3030,75 грн; за квітень 2021 року - 3030,75 грн; за травень 2021 року - 3030,75 грн; за червень 2021 року - 2276,85 грн; за липень 2021 року - 3876,41 грн; за серпень 2021 року - 5775,37 грн; за вересень 2021 року - 4649,1 грн; за жовтень 2021 року - 4321,52 грн; за листопад 2021 року - 3635,25 грн; за грудень 2021 року - 1921,00 грн; за січень 2022 року - 2481, 00 грн; за лютий 2022 року (21 день) - 1860, 75 грн.

При цьому позивач наголосила на тому, що кошти сплачені відповідачем протягом червня 2020 року - жовтня 2021 року у сумі 62 798,54 грн повинні бути зараховані на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення. Тобто, на погашення заборгованості, яка виникла станом на 01 квітня 2020 року у сумі 64 900,00 грн.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

Сукупний розмір пені за період з квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року становить 596 135,54 грн. При цьому, сукупний розмір заборгованості з квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року, на яку нараховувалася пеня, складає 71 021,50 грн. Тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення 71 021,50 грн пені, на підставі чого позивач просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, за період із квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року у сумі 71 021,50 грн 50 коп та витрати на професійну підготовку.

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Що узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, провадження № 61-18434св21.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульовані ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до висновків Великої палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Розрахунок пені по аліментах за період з квітня 2020 року по 21 лютого 2022 року належить здійснювати таким чином:

квітень 2020 року - 2622,00 грн; кількість днів прострочення - 1187; розрахунок пені - 2 622,00х1187х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 31 123,14;

травень 2020 року - 2622,00 грн; кількість днів прострочення - 1156; розрахунок пені - 2622,00х1156х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 30 310,32;

червень 2020 року - 2622,00 грн; кількість днів прострочення - 1126; розрахунок пені - 2622,00х1126х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 29 523,72;

липень 2020 року - 2785,75 грн; кількість днів прострочення - 1095; розрахунок пені - 2785,75х1095х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 30 503,96;

серпень 2020 року - 2785,75 грн; кількість днів прострочення - 1064; розрахунок пені - 2785,75х1064х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 29 640,38;

вересень 2020 року - 2785,75 грн; кількість днів прострочення - 1034; розрахунок пені - 2785,75х1034х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 28 804,65

жовтень 2020 року - 2785,75 грн; кількість днів прострочення - 1003; розрахунок пені - 2785,75х1003х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 27 941,07;

листопад 2020 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 973; розрахунок пені - 3030,75х973х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 29 489,19;

грудень 2020 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 942; розрахунок пені -3030,75х942х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 28 549,66;

січень 2021 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 911; розрахунок пені -3030,75х911х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 27 610,13;

лютий 2021 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 883; розрахунок пені - (грн) - 3030,75х883х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 26 761,52;

березень 2021 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 852; розрахунок пені -3030,75х852х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 25 821,99;

квітень 2021 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 822; розрахунок пені -3030,75х822х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 24 912,76;

травень 2021 року - 3030,75 грн; кількість днів прострочення - 791; розрахунок пені -3030,75х791х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 23 973,23;

червень 2021 року - 2276,85 грн; кількість днів прострочення - 761; розрахунок пені -2276,85х761х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 17 326,82;

липень 2021 року - 3876,41 грн; кількість днів прострочення - 730; розрахунок пені -3876,41х730х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 28 297,79;

серпень 2021 року - 5775,37 грн; кількість днів прострочення - 699; розрахунок пені -5775,37х699х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 40 369,83;

вересень 2021 року - 4649,1; кількість днів прострочення - 669; розрахунок пені - 4649,1х669х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 31 102,47;

жовтень 2021 року - 4321,52; кількість днів прострочення - 638; розрахунок пені - 4321,51х638х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 27 571,23;

листопад 2021 року - 3635,25 грн; кількість днів прострочення - 608; розрахунок пені - 3635,25х608х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 22 102,32;

грудень 2021 року - 1921,00 грн; кількість днів прострочення - 577; розрахунок пені - 1921,00х577х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 11 084,17;

січень 2022 року - 2481, 00 грн; кількість днів прострочення - 546; розрахунок пені - 2481,00х546х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 13 546,26;

лютий 2022 року (21 день) - 1860, 75 грн; кількість днів прострочення - 525; розрахунок пені - 1860,75х525х1%; розмір пені за відповідний період (грн) - 9 768,93.

Отже, сукупний розмір пені за період з квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року становить 596 135,54 грн. Проте, сукупний розмір заборгованості з квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року, на яку нараховувалася пеня, складає 71 021,50 грн. Тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення 71 021,50 грн пені.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вказані твердження сторони позивача, суд приймає і визнає, як належні та допустимі; іншими доказами вказані обставини, що встановлені судом, не були спростовані стороною відповідача.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконливого висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів у відповідності до ст. 196 СК України та її право є гарантоване законом.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги від 24.07.2023 року укладеного між адвокатом Шиян В.О. та позивачем ОСОБА_1 про надання правової допомоги.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає обгрунтованими, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн та на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00, які підтверджені договором про надання правової допомоги, укладеного 24 липня 2023 року між позивачем та адвокатом Шиян В. О.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, за період із квітня 2020 року по 01 серпня 2023 року у сумі 71 021, 50 грн (сімдесят одна тисяча двадцять одна гривня п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000, 00 грн (сім тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача - адвокат - Шиян Валентина Олексіївна, юридична адреса: 36000, м. Полтава, вул. Стрітенська, 27;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, юридична адреса: 36000, м. Полтава, вул. Стешенка, 6.

Суддя Подільського районного

суду міста Полтави Н. І. Крючко