УХВАЛА

05 травня 2025 року

м. Київ

справа № 754/12327/24

провадження № 61-5225ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Голуб Світланою Анатоліївною, на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого

2025 року, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Голуб С. А.,

про продовження процесуального строку залишено без розгляду.

Відмовлено у відкритті провадження у справі № 754/12327/24

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У квітні 2025 року до Касаційного цивільного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Голуб С. А., на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки подана до суду касаційної інстанції 21 квітня 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, зазначаючи, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки з повним текстом оскаржуваної постанови ознайомилася

у приміщенні суду 21 квітня 2025 року, про що надає відповідні докази.

З огляду на зазначене строк на касаційне оскарження можливо поновити.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Як визначено у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заявник звернулася до Деснянського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила:

- встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка, з 23 липня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті в квартирі

за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю

без реєстрації шлюбу з 10 листопада 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 19 грудня 2000 року до 23 липня 2003 року.

Метою встановлення факту є підтвердження перебування у шлюбних відносинах для надання заяви нотаріусу про прийняття спадщини; визнання права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, суд першої інстанції керувався тим, що за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду. З огляду на мету встановлення факту, а також на наявність заінтересованої особи (територіальної громади у особі Київської міської ради) суд дійшов висновку пор відмову у відкритті провадження про встановлення факту.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд констатував, що оскільки ОСОБА_1 підтвердила, що встановлення факту їй необхідно для прийняття спадщини, обставини, які вона просила встановити, мають встановлюватися у позовному провадженні при вирішенні спору по суті щодо наявності чи відсутності у позивача права на спадкування після ОСОБА_2 , заявленого до інших спадкоємців померлого, а в разі відсутності інших спадкоємців - до територіальної громади.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що заявник звернувся

до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем для подальшого оформлення спадщини, тобто існує спір про право на спадщину, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Голуб Світланою Анатоліївною, на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада

про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник