Справа № 279/908/25
Провадження № 2/279/751/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/908/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши, що 07.06.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан", ТМ "Тенго" Левківською Л.В. подано заявку на отримання кредиту № 104102452. Дана заява знаходиться у власному кабінеті ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Товариства URL: https://tengo.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» направлено ОСОБА_1 електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор S14157, при веденні якого остання підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 104102452 від 04.05.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Товариства. Таким чином, ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит № 104102452 від 04.05.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000,00 грн. Креид був наданий строком на 30 днів, строком з 04.05.2021 року по 03.06.2021 року, зі сплатою відсотків в розмірі 6000,00 грн., які нараховуються за процентною ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 14.09.2021 р. згідно умов Договору факторингу №08Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 104102452 від 04.05.2021р. на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуто права вимоги до ОСОБА_1 . Згідно договору факторингу сума боргу перед Новим кредиторомТОВ "Діджи Фінанс" є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 46460,96 грн., із яких:- заборгованість за тілом кредиту становить 16661.00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 29799.96 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати зі сплати судового збору та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазнавиши, що відповідач визнає, що уклав з ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 104102452 від 04.05.2021 та отримав кредит в сумі 20 000,00 грн. За кредитним договором № 104102452 від 04.05.2021 ОСОБА_1 надавався кредит строком на 30 днів до 03 червня 2021 року зі сплатою відсотків, ставка яких визначена у розмірі 1,00 % в день, тип процентної ставки фіксована, та стандартна (базова) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов

пролонгації визначених в п. 2.3 Договору) визначена у розмірі 5,00 % в день. Тобто умови договору позики передбачають різні умови нарахування відсотків. Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відтак, ТОВ «Мілоан» мало право нараховувати проценти лише по 03 червня 2021 року. У п. 1.5. кредитного договору та додатку № 1 до договору (Графік платежів), який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 26 000,00 грн., з яких: сума кредиту 20 000,00 грн., сума нарахованих процентів за

користування кредитом за 30 днів розрахункового періоду становить 6000,00 грн., що розраховані за процентною ставкою 1,00 %. В наданому позивачем розрахунку ТОВ «Мілоан» не зазначено за якою відсотковою ставкою нарахована заборгованість. Оскільки позика надавалася відповідачу строком з 04 травня до 03 червня 2021 року і у матеріалах справи відсутні докази щодо пролонгації договору, а його сторони узгодили розмір нарахованих відсотків за цей період з розрахунку зниженої процентної ставки 1,00 % у розмірі 6 000,00 грн., вважаємо обґрунтованими проценти саме в розмірі 6 000,00 грн. (20 000,00 грн. х 1,00 % х 30 день). У свою чергу, відповідно до наданих первісним кредитором відомостей про щоденні нарахування та погашення щодо позичальника ОСОБА_1 за договором по споживчий кредит № 104102452 від 04.05.2021 вбачається, що останнім було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 11 028,00 грн. в рахунок погашення заборгованості: - 03.06.2021 600,00 грн., 600,00 грн., 600,00 грн.;- 06.06.2021 582,00 грн., 582,00 грн., 598,00 грн.; - 09.06.2021 564,00 грн., 564,00 грн., 594,00 грн.; - 12.06.2021 547,00 грн., 547,00 грн., 590,00 грн.; - 20.06.2021 531,00 грн., 531,00 грн., 1 027,00 грн.;- 21.06.2021 515,00 грн., 515,00 грн., 941,00 грн. Отже, ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості, однак після закінчення строку кредитного договору остання не в повній мірі повернула грошові кошти та сплатила проценти за користування ними, тому із неї на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 972,00 грн. (20 000,00 грн. тіло кредиту + 6 000,00 грн. відсотки за користування кредитом = 26 000,00 грн. - 11 028,00 грн. сума сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором). З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 780,61 грн. ( 2 422,40 грн. х 14 972,00 грн. / 46 460,96 грн.), та судові витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі в розмірі 1933,49 грн. (6 000,00 грн. х 14 972,00 грн. / 46 460,96 грн.). Просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 14972,00 грн. заборгованосіт за кредитним договором, 780,61 грн. судових витрат зі сплати судового збору, 1933,49 грн. за надання професійної правничої допомоги. також просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4405,38 грн.

Відповідачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що згідно розрахунку заборгованості сума боргу перед ТОВ "Діджи Фінанс" є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 46 460,96 грн. за період 04.05.2021 - 20.08.2021 р. , із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 16 661,00 грн. (надання кредиту від 04.05.2021 року у розмірі 20000, 00 грн. 3339, 00 грн. сплата тіла кредиту за період 03.06.2021 - 21.06.2021 р.); заборгованість за відсотками становить 29 799,96 грн. (34 149,96 грн. нарахування процентів, згідно п.1.5.2 договору за період 05.05.2021 - 26.06.2021 р. у загальному розмірі 9 230,18 грн., нарахування процентів, згідно п.1.6 договору за період 16.06.2021 - 20.08.2021 р. у загальному розмірі 24 919,78 грн 4350, 00 грн. сплата процентів по кредиту за період 03.06.2021 - 21.06.2021 р., сплата процентів по кредиту за період 03.06.2021 - 21.06.2021 р. у загальному розмірі 4 350,00 грн); нарахування комісії за пролонгацію за період 03.06.2021 - 21.06.2021 р. у загальному розмірі 3339,00 грн.; сплата комісії за пролонгацію за період 03.06.2021 - 21.06.2021 р. у загальному розмірі 3339,00 грн. Відповідачкою здійснювались погашення комісії про пролонгацію кредиту, що свідчить про її обізнаність із послугою пролонгації та користування нею, що є доказом ініціювання продовження строку користування кредитом та зміни дати повернення всієї суми кредиту, отже, Відповідачем не доведено наведені у відзиві заперечення щодо неправомірності нарахування. Відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021 р. пільгова кредитна ставка становить 1 %. Згідно з пунктом 1.3. договору про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021 р. строк дії кредиту 30 днів з 04.05.2021 р. по 03.06.2021р. Пунктом 2.3.1.1. договору про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021 р. передбачено граничний строк продовження кредитування на пільгових умовах (15 днів) за процентною ставкою 10 % (Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту). Також у пункті 2.2.3. договору про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021 зазначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена у пункті 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків коли за умовами визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пункті 1.3., запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену в пункті 1.6. Договору. Якщо визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних умовах згідно пункту 2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6. Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Відповідно до пункту 1.6. договору про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021р. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з пунктом 2.3.1.2 договору про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021 р. позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) деньшляхом продовження користування кредитним и коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування,

але загалом не може перевищувати 60 днів. Зазначеним пунктом також передбачено, що користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. За викладеного Позивач вважає, що строк кредитування пролонгується та максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 30 днів (строк початкового кредитування) + 90 днів (30 днів продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах). Суму витрат на професійну правничу допомогу 4405,38 грн. позивач вважає завищеною та неспівмірною, виходячи із аналізу середньої вартості адвокатських послуг. Дана справа розглядається у спрощеному позовному провадженні. На відміну від позову, що має вищу категорію складності у написанні, так як потребує дослідження правовідносин (аналіз розрахунку заборгованості, вивчення умов кредитного договору і т.д.), з метою визначення характеру спору, пошуку найоптимальніших шляхів вирішення, обрання ефективного способу захисту інтересів позивача, пошук судової практики, аналізу зібраних даних та формування заяви по суті на підставі отриманого пакету документів, відзив формується вже на підставі отриманого позову, у зв`язку зі чим не може бути співмірним чи вищої вартості по витратах, ніж позовна заява. До того ж, даний конкретний відзив не містить альтернативних розрахунків, детальної характеристики чи опису фактів, проведеного аналізу правовідносин, а у своїй більшості містить загальнодоступну судову практику та вимоги законодавства. Отже, Позивач дійшов висновку про неспівмірність заявлених Відповідачем витрат на його подання. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відмовити у задоволенні судових витрат Відповідача у зв`язку із неспівмірністю та недоведеністю.

Третя особа заяв, заперечнь не подала.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

07.06.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан", ТМ "Тенго" Левківською Л.В. подано заявку на отримання кредиту № 104102452, знаходиться у власному кабінеті ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Товариства URL: https://tengo.ua/.

ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного Договору № 104102452 від 04.05.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Таким чином, ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит № 104102452 від 04.05.2021 року з ТОВ «Мілоан», відповідно до якого отримала кредитні кошти розмірі 20000,00 грн., строком на 30 днів (до 03.06.2021 року), зі сплатою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Позивачем надано докази про зарахування на рахунок відповідача коштів в розмірі 20000,00 грн. за договором від 04.05.2021 року (платіжне доручення 27333692) (а.с.23). Крім того, відповідач не заперечила факту укладення кредитного договору та отримання коштів в розмірі 20000,00 грн.

14.09.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" був укладений договір факторингу №08Т, відповідно до якого ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло право вимоги за кредитним договором №104102452 від 04.05.2021 року.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ "ДіДжиФінанс" перейшли всі права кредитора за кредитним договором № 104102452 від 04.05.2021 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 05.04.2021 року було укладено договір по споживчий кредит, на виконання якого ТОВ «Мілоан»» перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 20000,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути через 30 днів, тобто до 03.06.2021 року, і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 6000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, виходячи з розрахунку: 20000,00 грн. (тіло кредиту) х 1 % (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредитування).

Відповідно до наданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення щодо позичальника ОСОБА_1 за договором по споживчий кредит № 104102452 вбачається, що останньою було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 11028,00 грн. в рахунок погашення заборгованості

Отже, ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості, однак після закінчення строку кредитного договору остання не в повній мірі повернула грошові кошти та сплатила проценти за користування ними, тому із неї на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14972,00 грн. (200000,00 грн. тіло кредиту + 6000,00 грн. відсотки за користування кредитом = 26000,00 грн. - 11028,00 грн. сума сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором).

При визначенні розміру відсотків, які підлягають стягненню з відповідача за кредитним договором, судом враховано, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, що узгоджується з висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року, у справі 910/4518/16.

А відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

Судові витрати зі сплати судового збору стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (0,32 %).

Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав із адвокатом Білецьким Б.М. договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 року, додатковою угодою до договору від 07.02.2025 року сторони погодили порядок здійснення розрахунків.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд враховує, що ціною позову в даному випадку є кредит у розмірі 20000,00 грн., судовий розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, правовий аналіз документів, підготовка позовної заяви, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 5000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з позивача підлягають стягненню на користь відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4405,38 грн., відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки вказані витрати відповідачем підтверджені договоровм про надання професійної правничної допомоги 27.03.2025 року, додатком до договору, актом виконаних робіт.

При визначенні розміру вказаних витрат судом враховано критерії реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин.

Керуючись ст.ст.4-12,141,247,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1054,1055 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженоювідповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" про стягнення заборгованості задовольити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженоювідповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" 11000 (одинадцять тисяч) гривень заборгованості за договором про споживчий кредит №104102452 від 04.05.2021 року, станом на 03.06.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" судовий збір в розмірі 780 (сімсот вісімдесят) гривень 55 копійок та 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Товариства з обмеженоювідповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 4405 (чотири тисячі чотириста п`ять) гривень 38 копійок за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", місце знаходження: 04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", місце знаходження: 04107, м.Київ, вул. Багговутіська, 17-21, .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом