Справа № 522/4009/22
Провадження № 2/522/1706/25
УХВАЛА

05 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючого - судді Чорнухи Ю.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Костинюк Юрія Дмитровича, про відвід судді у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним.

02.05.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Костинюк Юрія Дмитровича про відвід судді, у якій представник позивача заявляє про відвід судді Чорнуха Ю.В. та просить передати справу на розгляд іншому судді.

Заява мотивована тим, що у справі суддею Чорнуха Ю.В. було винесено дві протокольні ухвали в судових засіданнях 21.03.2025 та 13.03.2025 року про відмову в забезпечені позову за заявами представників позивача та третьої особи шляхом витребування у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області доказів. При цьому підставою відмови у кожному з цих випадків зазначено що "предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору дарування, який не передбачає здійснення обдаровуваним оплати за набуте майно, встановлення судом розміру заробітної плати обдаровуваного виходить за межі предмету доказування у справі." Тому, на думку представника позивача, суддя вважає доведеним дійсність договору дарування, адже посилається на його характерну ознаку - неоплатність, в обґрунтування відмови у задоволенні клопотань. Також суддею була постановлена ухвала про повернення до підготовчого засідання за клопотанням представника позивача. Окрім того, у судовому засіданні 21.03.2025 головуючий допустив до участі у справі відповідача, що на думку представника позивача свідчить про упередженість судді.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

У судовому засіданні 13.03.2025 представник позивача повідомив, що не підтримує клопотання про забезпечення доказів і відсутня потреба у його розгляді, що зафіксовано засобами технічної фіксації та відображено у протоколі судового засіданні № 4199969 (16:20:16, 16:20:17, 16:20:20). Таким чином, підстави для розгляду клопотання про забезпечення доказів, яке не підтримувалось заявником, були відсутні і таке клопотання судом не розглядалось.

Ухвалою від 13.03.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки форми ОК-5 та ОК-7 за період 2011-2021 роки відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів суд дійшов висновку, що витребування доказів, які просить представник позивача, виходить за межі предмету доказування у справі.

Фактично представник позивача висловлює свою незгоду з постановленням ухвали про відмову у витребуванні доказів, яка не підлягає оскарженню. Що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

21.03.2025 за результатами розгляду клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження суд постановив ухвалу про задоволення його клопотання, з метою недопущення виникнення будь-яких сумнівів щодо неповноти судового розгляду та повторно провів підготовче засідання.

Повернення до стадії підготовчого провадження було здійснено саме за клопотанням представника позивача.

Тобто однією з підстав відводу судді представник позивача зазначає задоволення заявленого ним же клопотання.

Верховний Суд у постанові від 29.05.2024 у справі № 910/3508/22 зазначив "Одним із способів захисту добросовісної сторони є правовий принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своєї позиції, якщо її попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції (принцип естопеля). Під принципом естопеля розуміється неможливість суперечливої (непослідовної) поведінки, яка може проявлятися як в матеріальних правовідносинах, так і в судовому процесі. Найчастіше процесуальний естопель знаходить свій вияв під час оскарження судових рішень і може полягати в тому, що сторона радикально змінює свою правову позицію у справі в порівнянні з правовою позицію у суді попередньої інстанції. Юридичним наслідком принципу естопеля є втрата права, за захистом якого сторона звернулася до суду, в зв`язку з оцінкою судом фактичної поведінки сторони та її добросовісності.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також застосовував принцип "естопель", тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі ("Хохліч проти України", заява № 41707/98)."

За таких обставин, неприпустимою є суперечлива поведінка сторони, яка заявлеє про упереджність судді посилаючись на задоволення клопотання, заявленого цією ж стороною.

Щодо доводів заявника про безпідставний допуск відповідача до розгляду справи слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Згідно ч. 4 ст. 5 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

У суду не було жодних підстав обмежувати право відповідача бути присутнім у судовому засіданні. Право сторони бути присутньою у судовому засіданні не може залежати від думки інших учасників справи щодо такої участі.

Суд звертає увагу, що позивач та його представник, відповідач та його представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та її представник брали участь у судових засіданнях у справі без будь-яких обмежень, суд не обмежував право на участь у розгляді справи жодного учасника справи та його представника.

Отже, суддею Чорнухою Ю.В. не вчинялись будь-які дії, які б могли свідчити про необ`єктивність або упередженість судді.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту наведених норм вбачається, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості або об`єктивності. При цьому, сама по собі незгода сторони з процесуальним рішенням судді не може бути підставою для відводу.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2019 у справі № 9901/116/19, наведена правова позиція, згідно якої не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Заява представника позивача не підтверджена належними і допустимими доказами, а містить лише припущення щодо упередженості судді, які ґрунтуються на незгоді відповідача із процесуальними рішеннями судді, що свідчить про необґрунтованість такої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на те, що наступне судове засідання у справі призначене на 08.05.2025, а заява про відвід надійшла до суду 02.05.2025, наявні підстави для передання заяви на розгляд судді, який не входить до складу суду, визначеному у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 14, 33, 36, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Костинюк Юрія Дмитровича, про відвід судді у справі № 522/4009/22 (провадження № 2/522/1706/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним - вважати необґрунтованою.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Костинюк Юрія Дмитровича, про відвід судді у справі № 522/4009/22 (провадження № 2/522/1706/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним - передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА