Справа № 272/446/25
Провадження № 2-о/272/33/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

02 травня 2025 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Чуб І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Бердичівський відділ ДРАЦС у Бердичівському району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису,-

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Бердичівський відділ ДРАЦС у Бердичівському району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису, згідно якої заявник просить встановити факт батьківства, а саме: що він, ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести відповідні зміни до актовго запису про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження. Заява мотивована тим, що з ОСОБА_2 він проживав з січня 2014 року без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Проте, оскільки він з ОСОБА_2 не перебував у зареєстрованому шлюбі, то вона записала батька дитини на підставі ст.135 ч.1 СК України. Однак він є біологічним батьком ОСОБА_3 , в зв`язку з чим просить встановити факт його батьківства.

Дослідивши заяву про встановлення факту батьківства та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

В абз.2 п.15 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно з абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У ч.2 ст.315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту наведених вище норм права вбачається, що справи окремого провадження мають такі особливості: заявлені в порядку окремого провадження вимоги є безспірними (відсутній спір про суб`єктивне право); завданням суду є охорона інтересів заявника шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав; в окремому провадженні відсутні сторони із протилежними матеріально-правовими інтересами, а тому принцип змагальності не застосовується.

Так, законодавством визначено, що процедура встановлення факту батьківства через суд можлива тільки після смерті особи, батьківство якої встановлюється. Вона регулюється ст.130 СК України.

У той же час процедура визнання батьківства встановлена статтями 128, 129 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку.

Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Дані норми СК України чітко вказують про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не з заявою про встановлення факту батьківства.

Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 СК України тобто лише матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Наведені норми кореспондуються з приписами п. 4, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст.130 СК України розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.ст. 128, 129 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

У першому випадку передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, а у другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем або позивачем у справі.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18(провадження № 61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21) від 15 квітня 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст. 50 СК України чоловік має право на батьківство.

Так, ч. 4 ст.315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що батьківство стосовно дитини за вказаних обставин визначається за правилами позовного провадження, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, роз`яснивши заявнику його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 128-130 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 186, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Бердичівський відділ ДРАЦС у Бердичівському району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Суддя:І. А. Чуб