справа № 208/4656/21
провадження № 2-с/208/290/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Кузнєцова А.С., розглянувши заяву боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за № 208/4656/21 від 14.01.2022 року, виданого за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за теплопостачання, судового збору, -

В С Т А Н О В И Л А :

В провадження судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Кузнєцової А.С. надійшла вказана заява, в якій боржник просить поновити строк на звернення та скасувати судовий наказ у справі №208/6670/22 від 02.01.2023 року, виданий Заводським районним судом міста Дніпродзержинська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня 2020 року по травень 2021 року, а саме: надані послуги 17 657,73 грн., абонентське обслуговування 224,00 грн., 113,50 грн судового збору з кожного на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль».

Заява обґрунтована тим, що 14.01.2022 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська видано судовий наказ за заявою АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання та судового збору. Зазначає, що про існування судового наказу вони дізнались 07.04.2025 року та цього ж дня ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу копії судового наказу. 16.04.2025 року йому було видано копію наказу, проте заяву та додатки до неї видано не було через відсутність їх у справі.

В обґрунтування незгоди з виданим судовим наказом боржник посилається на те, що вимоги стягувача є необґрунтованими, оскільки договір з АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» вони не укладали та до заяви такий договір не надано.

Вважає, що в даному випадку наявний спір про право, зазначені нею обставини мають бути перевірені під час розгляду справи про стягнення заборгованості в порядку позовного провадження. Вказані обставини є підставою для скасування судового наказу.

Суддя, оцінивши підставність заяви, перевіривши додані до заяви докази, якими вимоги про скасування судового наказу обґрунтовано, дослідивши матеріали цивільної справи - приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу відповідає вимогам, викладених уст.170 ЦПК України.

Суддя вважає, що підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, заява подана у встановлений строк, а тому судовий наказ підлягає скасуванню.

Також ОСОБА_2 заявлено вимогу про поворот виконання судового наказу

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Статтею 444 ЦПК України визначено порядок вирішення питання про поворот виконання рішення суду.

Так, відповідно ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, визначено, що поворот виконання можливий при скасуванні судового наказу за клопотанням боржника в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суд повинен зобов`язати стягувача повернути заявнику безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Аналізуючи норми процесуального права щодо повороту виконання рішення суду, слід виходити з того, що таке може бути застосовано належним судом якщо буде встановлено, що рішення суду було виконано до його скасування.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що поворот виконання рішення - форма захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем усього одержаного за скасованим рішенням.

Судом встановлено, що судовим наказом від 14.01.2022 стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня 2020 року по травень 2021 року, а саме: надані послуги 17 657,73 грн., абонентське обслуговування 224,00 грн., 113,50 грн судового збору з кожного.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Однак, заявляючи вимогу про поворот виконання судового наказу, боржниками не долучено до матеріалів справи жодного підтвердження того, що судовий наказ було звіернуто то виконання, виконано повністю або частково та з них було стягнуто заборгованість, визначену в судовому наказі.

Таким чином, заява про поворот виконання судового наказу не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, суд також відмовляє, оскільки підлягає відшкодуванню суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, лише на користь заявника (стягувача) у разі пред`явлення ним позову до боржника та задоволення такого позову судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

Водночас, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, суд приходить до висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, виданого за заявою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», стягнення сплаченого судового збору та поворот виконання судового наказу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170,171 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за № 208/4656/21 від 14.01.2022 року, виданого за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за теплопостачання, судового збору- задовольнити частково.

Поновити строк на звернення із заявою про скасування судового наказу.

Судовий наказ, виданий 14.01.2022 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська по справі №208/4656/21 (провадження 2-н/208/287/22) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня 2020 року по листопад 2022 року включно в сумі 19 235,20 грн. та 771,00 грн. заборгованість за абонентське обслуговування, 248,10 грн судового збору - скасувати.

В іншій частині відмовити.

Ухвала суду, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду, згідно ст. 353 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Кузнєцова