Справа №469/590/23
Провадження № 22-ц/812/707/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гапоненко Н.О., дата складання повного тексту не вказана, за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу та скасування судового наказу

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судовим наказом Березанського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2023 року у справі №469/590/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 (однієї другої) від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 12 червня 2023 року у справі 469/590/23 (2-н/469/133/23), та скасувати зазначений судовий наказ.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу та скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Роз`яснено особі, яка подала заяву про скасування судового наказу, що вона має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або заявою про перегляд судового наказу.

Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів такий наказ скасуванню не підлягає, проте боржник має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених судом, або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до частин 7, 8 статті 170 ЦПК України, а відтак на підставі частини 6 статті 170 ЦПК України, заява ОСОБА_1 підлягає поверненню без розгляду.

Оскільки судовий наказ, виданий відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України, не може бути скасований, то відсутні і підстави для розгляду питання про поновлення процесуального строку для подання заяви про його скасування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, тому просив про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, зазначав, що посилання суду першої інстанції на неможливість скасування судового наказу про стягнення аліментів не відповідає приписам статті 173 ЦПК України, відповідно до якої суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Зазначає, що якщо ним не було вказано відповідне посилання на нормативний акт, це не означає, що суд повинен залишити його заяву без розгляду, оскільки у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»], який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм шодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Звертає увагу про повідомлення ним, що на момент видачі судового наказу діти проживали з ним і надав до заяви відповідні документи. Про яке зменшення розміру аліментів може йти мова, якщо мати дітей не має права на стягнення цих аліментів, оскільки діти проживали з ним.

Вказує, що він має трьох дітей: донька ОСОБА_6 на момент подання заяви про видачу наказу проживала з його колишньою дружиною, а сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ним, і всі діти проживали та продовжують проживати в смт. Згурівка.

У відзиві представник ОСОБА_9 - адвокат Гордашко О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

За змістом частини 1,3 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів не вбачає підстав для прийняття наданих ОСОБА_1 до апеляційної скарги та відповіді на відзив письмових доказів - акту обстеження №157 від 12 лютого 2024 року, довідок із Згурівської ЗОШ 1-111 рівня Згурівської селищної ради Броварського району Київської області №11,12 від 08 лютого 2024 року, характеристики Згурівської ЗОШ 1-111 рівня Згурівської селищної ради Броварського району Київської області на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , характеристик на боржника ОСОБА_1 за місцем роботи та за місцем проживання, листів служби у справах дітей Згурівської селищної ради від 18 жовтня 2024 року та 09 січня 2025 року, оскільки апелянт не заявляв в апеляційній скарзі клопотання про долучення вказаного доказу, не наведено причини, за яких він не міг надати їх до суду першої інстанції.

Також колегія суддів не вбачає підстав для прийняття до матеріалів справи наданих до відзиву на апеляційну скаргу письмових доказів ОСОБА_9 - витягів із реєстру територіальної громади, талон- повідомлення №916, висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачення аліментів на дитини від 17 березня 2025 року, акту обстеження умов проживання від 17 березня 2025 року, постанови державного виконавця Баришевським відділом ДВС у Броварському районі Київської області, про відкриття виконавчого провадження 74936465 від 06 травня 2024 року, постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 21 травня 2024 року, розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Баришевським відділом ДВС у Броварському районі Київської області, оскільки стягувачем не заявляв клопотання про долучення вказаного доказу. Вказані письмові докази підлягають поверненню особам, які їх надали.

За приписами частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до частин 1,2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Сторони повідомлені про розгляду справи судом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та повертаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції мотивував її тим, що судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає, проте боржник має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених судом, або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що судовим наказом Березанського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 (однієї другої) від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

17 травня 2024 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 12 червня 2023 року у справі 469/590/23 (2-н/469/133/23), та скасувати зазначений судовий наказ.

Заяву про скасування судового наказу, ОСОБА_1 мотивував тим, що судовий наказ виданий судом першої інстанції без належної перевірки, оскільки діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на день подання заяви про видачу судового наказу проживали з ним.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Судовий наказ видано у порядку та строки, передбачені стаття 161,167 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦПК України має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно до частини 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Згідно з частинами 7,8 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Залишаючи без розгляду та повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за вказаним судовим наказом або із заявлю про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №186/1420/18.

Також боржник вправі звернутися до суду зі позовом відповідно до частини 2 статті 197 СК України про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено в цьому випадку право звернення із заявою про скасування судового наказу як самим боржником, так і будь-якою іншою особою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки зводяться до власного суб`єктивного тлумачення та розуміння норм процесуального права щодо спірних правовідносин.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи ухвалу суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 02 травня 2025 року.