Провадження № 2/161/418/25
У Х В А Л А

28 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Стецюка Р.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває вказана справа.

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

28 квітня 2025 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, зокрема шляхом доповнення позовної заяви новою вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Суд, вивчивши заяву про збільшення розміру позовних вимог, перевіривши виконання вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України, прийшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Оскільки заява подана позивачем на відповідній стадії, представник позивача не обмежений у праві на вчинення даної процесуальної дії, заява відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, не тягне за собою зміни підсудності, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, містить докази направлення її всім учасникам справи, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позивачеві чи залишенні без розгляду - немає.

А тому, суд приходить до висновку про прийняття заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Водночас, 28 квітня 2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. В обґрунтування заявлених вимог останній зазначає, що наразі його довіритель проходить військову службу в ЗСУ та знаходиться на сході України.

Від представників сторін у справі надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Воєнний стан введено в Україні з 24.02.2022 року.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, від 21.10.2010 року, § 47).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До основних засад судочинства ч. 3 ст. 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЦПК України, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації. Зазначене підтверджується довідками в/ч НОМЕР_1 МО України № 2178А від 07.10.2024 року, № 9915/А від 08.01.2025 року.

Враховуючи, що положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають імперативний характер, який встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, а також те, що представник відповідача наполягає на зупиненні провадження у справі, суд вважає заявлене представником відповідача клопотання в повній мірі обґрунтованим.

Зазначене свідчить про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а тому клопотання представника відповідача підлягає задоволенню.

Одночасно з цим, суд зобов`язує ОСОБА_2 та/чи його представника повідомити про припинення існування обставин, які стали причиною зупинення провадження протягом 10 днів з дати їх виникнення.

Також, суд роз`яснює відповідачу ОСОБА_2 , що у разі неповідомлення суд про усунення обставин, що викликали зупинення у даній справі без існування поважних для того підстав, до нього буде застосовано заходи процесуального примусу в порядку, встановленому Главою 9 Розділу І ЦПК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 49, 197, 198, 251, 253, 259-261, 352, 354 ЦПК суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти заяву представника позивача про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Клопотання представника відповідача адвоката Савчин Анастасії Ігорівни про зупинення провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства тастягнення аліментів зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 28 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК