Справа № 347/389/25
Провадження № 2/347/373/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

28 квітня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Сумарука І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника

третьої особи Заячук М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

24.02.2025 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що 19.07.2013 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася спільна дитина - ОСОБА_5 . Через незначний після пологів час, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 22 років, матір дитини ОСОБА_6 померла.

Дитина ОСОБА_7 є онукою позивача і дочкою її сина, ОСОБА_3 .

Після народження онучки та смерті її матері, позивач забрала проживати дитину із с. Стопчатів в с. Уторопи Косівського району за місцем своєї реєстрації та проживання. Деякий час відповідач, її син проживав із нею, проте згодом знайшов іншу жінку та став проживати із нею у с. Люча Косівського району, з якою згодом одружився.

Після одруження відповідач повністю переклав обов`язки по вихованню дитини на ОСОБА_1 , перестав спілкуватися із дочкою, вже тривалий час не цікавиться її життям та навчанням, не відвідував батьківські збори та не займався її лікуванням, матеріально дочку не утримує, не зустрічається з ОСОБА_8 , ухиляється від батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини.

Позивач стверджує, що фактично склалася ситуація, що ОСОБА_5 повністю перебувала і перебуває на її утриманні та вихованні. Основним джерелом її утримання стали заробітки ОСОБА_1 , ведення домашнього господарства, допомога її інших дітей та родичів, соціальна допомога як матері багатодітної сім`ї - Мати Героїні , допомога по втраті годувальника. Батько дитини після смерті першої дружини подав документи в органи соціального захисту населення для оформлення забезпечення дитині по втраті годувальника, що передбачено законом при загибелі одного з батьків, проте бували випадки, шо він забирав частину коштів із виплат на дитину для потреби іншої сім`ї, користуючись картковим рахунком.

Позивач займалася влаштуванням дитини у школу, одягала її, забезпечувала побутові потреби та харчування, влаштовувала на гуртки.

Із 2022 року відповідач виїхав за кордон, дитину не взяв з собою. Точне місце його перебування не відоме. Він майже припинив спілкування зі своєю матір`ю та дочкою.

Відповідач живе виключно своїм життям та тривалий час не виконує батьківських обов`язків із виховання дочки.

У зв`язку з вище наведеним, позивач ОСОБА_1 просила її позов задовольнити, та позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Представник позивача - адвокат Козар Т.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Зазначив, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки, адже він жодним чином не піклується про неї, матеріально не забезпечує та не спілкується. Вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітньої ОСОБА_8 займається виключно її бабуся ОСОБА_1 , мати відповідача. Для позивача рішення про звернення з позовом про позбавлення батьківських прав свого власного сина було важким рішенням, проте вона була змушена це зробити. Батько навіть не допоміг на прохання позивача у поновленні дочці документів для поновлення і отримання забезпечення дитини по втраті годувальника.

ОСОБА_1 у судовому засіданні ствердила, що вона є бабусею ОСОБА_8 , яка проживає у її сім`ї майже від народження. Дівчинка повністю перебуває на її утриманні та її вихованні. Батько ОСОБА_11 створив нову сім`ю і самоусунувся від її виховання та матеріального забезпечення. Нова сім`я сина виїхала за кордон. Відповідач не телефонує ні своїй матері, ні своїй дочці. Поряд з цим, ОСОБА_1 стверджує, що ні вона, ні інші особи не вчиняли перешкод батькові у вихованні дочки ОСОБА_8 . Також позивач зазначила, що до початку війни банківська карта, на яку нараховувалися кошти по втраті годувальника ОСОБА_5 , перебувала у відповідача, і він не завжди повністю віддавав всю суму нарахування своїй дочці.

Представник органу опіки і піклування Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області Заячук М.Б. стердила, що спілкувалася з батьком ОСОБА_8 в телефонному режимі та повідомляла його, що в суді буле вирішуватися справа про позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_12 зазначив, що проти такого рішення і свої батьківські права не виконує у зв`язку з тим, що перебуває за кордоном. Проте повертатися на територію України не має змоги та не бажає. Висновок наданий органом опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав підтримала в повному обсязі.

Свідок у справі - ОСОБА_13 зазначила, що є дочкою позивача та рідною сестрою відповідача. Ствердила, що перші два роки життя ОСОБА_11 її батько, ОСОБА_12 , проживав разом з ними. Потім знайшов іншу жінку, створив з нею нову сім`ю, переїхав в інший населений пункт та перестав спілкуватися з рідною дитиною. Вихованням, навчанням, лікування неповнолітньої ОСОБА_11 , займалася виключено бабуся ОСОБА_1 . Неповнолітня ОСОБА_11 називає її мамою.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 , зазначила, що останній раз спілкувалася з батьком близько трьох років назад, до цього моменту з ним спілкувалася дуже рідко, він інколи приїжджав до неї. Де батько перебуває на цей момент часу їй не відомо. Всі дні народження організовує їй бабуся, яку вона називає «мамою». Тато не купляв їй подарунків на свята, інколи відправляв смс повідомлення з вітаннями. Навчанням, вихованням, лікуванням займається тільки бабуся. Висловила думку, що батька слід позбавити батьківських прав щодо неї. Вважає, що на її емоційни стан ніяким чином не вплине те, що батька позбавлять батьківських прав.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, проте на адресу суду поверталися поштові конверти з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.37, 54). Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду

ОСОБА_1 разом із позовною заявою подала заяву про виклик свідків (а.с.27).

24.03.2025 року представник позивача - адвокат Козар Т.В. подав заяву про долучення доказів у справі (а.с.41-42).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 26.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/389/25 відповідача ОСОБА_3 (а.с. 33).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши учасників судового провадження, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження - с. Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.9-11).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьки - ОСОБА_14 та ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 19.07.2013 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_15 » (а.с.14).

Згідно з копією дублікату свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 22 років (а.с.16).

Відповідно до характеристики, виданої Уторопським ліцеєм Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 навчається у 5-А класі, протягом навчання зарекомендувала себе доброю ученицею. З боку бабусі здійснюється належний контроль за онукою. Бабуся постійно підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує загальношкільні та класні збори, цікавиться шкільним життям учениці (а.с.17-18).

Згідно з довідкою-характеристикою від 30.01.2025 року № 9/02.2-18, виданою Яблунівською селищною радою Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарги на неї не надходили. ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у власному житловому будинку, разом із нею проживає її внучка ОСОБА_5 (а.с.19).

Відповідно до довідки від 28 січня 2025 року № 36, виданої КНП «Яблунівська районна лікарня», пацієнтка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є онукою ОСОБА_1 та обслуговується у цій лікарні (а.с.20).

21.01.2025 року ОСОБА_1 зверталася до голови Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області із заявою про тимчасове влаштування ОСОБА_5 у її сім`ю (а.с.21).

Згідно із копією розпорядження Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 12-К-А від 27.01.2025 року, ОСОБА_5 тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_1 (а.с.22).

Відповідно до витягу з реєстру Яблунівської територіальної громади від 22.01.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Згідно з витягом з реєстру Яблунівської територіальної громади від 24.01.2025 року, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 29.01.2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають у власному житловому будинку в с. Уторопи. Батько ніякої участі у вихованні та забезпеченні дитини не бере (а.с.25).

11.02.2025 року ОСОБА_1 зверталася до Яблунівської селищної ради про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав її сина ОСОБА_3 щодо його дочки ОСОБА_5 (а.с.26).

Згідно відповіді з Єдиного демографічного реєстру № 1154929 від 27.02.2025 року, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31).

Рішенням виконавчого комітету Яблунівської селищної ради Косівського району №4-3/2025 від 11.03.2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.46-47).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітньої дочки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Її син - ОСОБА_3 був одружений ОСОБА_6 , яка померла через 10 днів після народження дитини ОСОБА_5 .

Після народження дитини та смерті її матері, бабуся ОСОБА_1 забрала її до себе, так як відповідач після смерті дружини не став займатися доглядом новонародженої дитини та створив нову сім`ю, з якою у 2022 році виїхав за кордон.

В судовому засіданні була заслухана думка неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дитина підтвердила, що батьконе виконує свої батьківські обов`язки щодо неї, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не допомагає матеріально, і взагалі їй невідомо де батько зараз знаходиться. Своєю мамою, ОСОБА_11 вважає бабусю ОСОБА_16 , оскільки після смерті мами, тільки вона займалася її вихованням та утриманням.

Оцінюючи думку дитини, то суд зауважує, що вік і рівень розвитку ОСОБА_8 цілком дозволяє їй правдиво відповідати на запитання про батька. При цьому суд стверджує, що думка дитини не є вирішальною, однак вона враховується в сукупності з іншими обставинами та доказами у справі.

В матеріалах справи є висновок органу опіки і піклування Яблунівської селищної ради Косівського району про доцільність позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки батько жодної участі у вихованні та утриманні дочки не бере, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з нею, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Суд позбавлений можливості з`ясувати думку відповідача, оскільки такий в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, жодних заяв від нього не надходило.

За таких обставин у рішеннях про позбавлення батьківських прав, суд повинен виходити із забезпечення найкращих інтересів дитини, що повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 усунувся від виховання своєї неповнолітньої дочки та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення його, як батька, батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з позовом, позивач сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн., однак в позовній заяві, а також в судовому засіданні судові витрати просил залишити за нею.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (смт. Яблунів, вул. І. Франка 57, Косівського району, Івано-Франківської області) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено підписано 05 травня 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула