02.05.2025 Справа № 363/301/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Онопрієнка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

20.01.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №22.04.2024-100000545 від 22.04.2024 в розмірі 23854,40 грн та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №22.04.2024-100000545, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до умов договору кредитор надав позичальнику кредит у розмір 10000 грн на 140 календарних дні. В подальшому, 22.04.2024 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту станом на 08.09.2024 у розмірі 23854,40 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9522,42 грн, процентів у розмірі 2566,59 грн та неустойка 5000 грн. Умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів відповідач не виконала, а тому допустила порушення зобов`язання.Просить стягнути заборгованість за кредитним договором №22.04.2024-100000545 від 22.04.2024 в розмірі 23854,40 грн та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач разом із позовною заявою просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. (а.с. 36)

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.02.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту споживчого кредиту, пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) 22.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) №22.04.2024-100000545 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомилася згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Правочин підписано одноразовим ідентифікатором Е484. Відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн на 140 календарних днів з дати надання до 08.09.2024. Процентна ставка є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% на день, комісія, пов`язана з наданням кредиту 2000 грн, нараховується та обліковується в день видачі кредиту, реквізити належного позичальнику платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором №4149-60**-****-4077. (а.с. 8-15)

Відповідно до квитанції про електронний переказ коштів № від 22.04.2024 позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 . (а.с. 7)

З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №22.04.2024-100000545 від 22.04.2024 вбачається, що заборгованість відповідача становить 23854,40 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 9522,42 грн, процентів у розмірі 9331,98 грн та неустойка у розмірі 5000 грн. (а.с. 16)

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків.

Підписавши заявку, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідач ОСОБА_1 добровільно погодилася отримати від позивача кредитні кошти, розпоряджатись ними на власний розсуд та повернути у зазначений термін та на зазначених умовах. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі вищевказаної заявки відповідачу було видано кредитні кошти на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Враховуючи,що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за тілом кредиту та процентами не виконала, у зв`язку з чим станом на 08.09.2024 утворилася заборгованість в сумі 18854,40 грн, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом в сумі 18854,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача неустойки за порушення умов кредитного договору №22.04.2024-100000545 суд дійшов наступних висновків.

Кредитний договір (оферта) №22.04.2024-100000545 між позивачем та відповідачем укладено 22.04.2024.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який у подальшому продовжений.

Станом на 22.04.2024 пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від, зокрема, сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки за порушення умов кредитного договору №22.04.2024-100000545 в розмір 5000 грн, однак, враховуючи, що кредитний договір між позивачем та відповідачем укладено у період дії в Україні воєнного стану, нарахування неустойки в розмірі 5000 грн є незаконним, а тому не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 18854,40 грн.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції №СЦ00001795 від 17.01.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 20)

Оскільки суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути з відповідача 23854,40 грн, судом задоволено в розмірі 18854,40 грн, що складає 79,04% від суми позовних вимог (18854,40 (задоволені позовні вимоги) х 100% : 23854,40 (заявлені позовні вимоги) = 79,04 (процент задоволених позовних вимог), а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1914,67 грн, іншу частину витрат покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 18854 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1914 (одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять) гривні 67 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня вручення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя С.В. Олійник