Справа № 201/100633/25
Провадження № 2/201/6069/2025
УХВАЛА

про витребування доказів

06 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суду міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника позивача адвоката Ігнатова Є.Є.,

представника відповідача Петренко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про зобов`язання видати копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати, стягнення заробітку з розрахунку належних сум заробітної плати, грошової компенсації за відпустки, вихідної допомоги та середнього заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про зобов`язання видати копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати, стягнення заробітку з розрахунку належних сум заробітної плати, грошової компенсації за відпустки, вихідної допомоги та середнього заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду від 02.05.2025 у відповідності до ч. 2 ст. 244 ЦПК України поновлено судовий розгляд у зв`язку із потребою вчинення певної процесуальної дії.

Предметом позову ОСОБА_2 , серед іншого, є стягнення грошової компенсації за відпустки та вихідної допомоги. У підстави позиву позивач зазначив, що на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2024 по справі № 201/10351/23, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2024, поновлено ОСОБА_2 з 29.01.2024 на посаді та стягнуто середній заробіток. Однак середній заробіток на виконання рішення суду за наказом не сплачено. Позивач приступив до роботи згідно з графіком, однак заробітної плати не отримував. 13.05.2024 звернувся із заявою про звільнення з 28.05.2024 з посади водія автотранспортних засобів на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки відповідач не виконує судове рішення. Позивача не звільнено, належні до сплати виплати він не отримав, у тому числі грошову компенсацію за відпустки та вихідну допомогу.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що доводи позивача про порушення законодавства про працю є безпідставними, позивач не звільнений, на підтвердження виконання судового рішення надав до відзиву табелі обліку робочого часу, з яких видно, що позивач приступив до роботи у січні 2024 року і працював до травня 2024 року (а.с. 178 - 185 т. 2), з червня 2024 року у табелях обліку робочого часу напрацьовані години не обліковуються (а.с. 183 188 т. 2) та розрахунки заробітної плати за період із січня по червень 2024 року, згідно із якими ОСОБА_2 нараховувалася заробітна плата (а.с. 168 172 т. 1). Відомості про грошової компенсації за відпустки та розмір вихідної допомоги відповідачем не надані.

Представник позивача адвокат Ігнатов Є.Є. у судовому засіданні наполягав на витребуванні доказів - відомостей про розмір грошової компенсації за невикористані відпустки та розмір вихідної допомоги ОСОБА_2 .

Представник відповідача Петренко І.В. вважала, що позивач своє своєчасно не звернувся із клопотанням про витребування доказів, просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2. ч. 1ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК України мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи зазначені норми та обставини, які склалися в ході розгляду даної справи, з урахуванням предмету спору вважає необхідним на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України витребувати від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» розрахунок грошової компенсації за відпустки та вихідної допомоги ОСОБА_2 у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, у зв`язку з чим, розгляд справи відкласти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76 - 84,223,260 - 261,353 - 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Витребувати від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) розрахунок грошової компенсації за відпустки та вихідної допомоги ОСОБА_2 у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Роз`яснити особі, у якої суд витребує докази, що відповідно до положеньст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду та суд може також уповноважити заінтересовану особу, яка бере участь у справі, на одержання таких доказів для представлення його суду.

Особа, яка не має можливості подати доказ, який витребує суд, або не має можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язана повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, встановлені законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати суду докази.

У відповідності до положень ст. 84 ЦПК України, витребувані судом докази мають бути надані протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний тексти ухвали складений 06 травня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова