Справа № 274/2878/24 Провадження № 2/0274/132/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
05.05.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" представником якого є Крушенівський Р.О.,
простягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 2046765 від 02.03.2018 р. у розмірі 158 920,26 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує грошових зобов`язань за зазначеним договором.
ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
Судом з`ясовано, що між Товариством та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2046765 від 02.03.2018 р., за умовами якого Товариство надає ОСОБА_1 на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну карту ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язується повністю повернути Товариству отриману позику, сплатити проценти за користування позикою, всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Строк позики: не може становити більше двадцяти дев`яти днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за ним. Позика надається строком на двадцять дев`ять днів до 30.03.2018 р. (включно). Процентна ставка за користування позикою: 0,01% річних від суми позики, починаючи з дня надання позики, з погашенням в кінці строку дії договору або при повному погашенні позики достроково; детальний розпис сукупної вартості позики зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 13 19).
За Графіком платежів сукупна вартість позики складає 50,06% річних від суми позики (у процентному виразі) або 1 501, 93 грн. у грошовому виразі та включає в себе:
1) проценти за користування позикою 0,00 від суми позики (у процентному виразі) або 0,02 грн. (у грошовому виразі);
2) щомісячна комісія 50% від суми позики (у процентному виразі) або 1 501,01 грн. (у грошовому виразі) (а. с. 19).
З постанов Верховного Суду випливає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості (наприклад, постанова від 20.05.2022 р. у справі № 336/4796/18).
Товариство у якості доказів виконання зобов`язань перед ОСОБА_1 за договором позики № 2046765 від 02.03.2018 р., а саме доказів надання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн., подало лист від 27.03.2024 р. № 4701-ВП Товариства з обмеженою відповідальністю "Фей фор пей" та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2046765 від 03.03.2018 р. (а. с. 12, 9 11).
Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2046765 від 03.03.2018 р. не може стосуватися договору позики № 2046765 від 02.03.2018 р., так як за своїм змістом кредитний договір та договір позики є різними договорами, та, крім того, ці договори укладені у різні дати.
Але з метою уникнення надмірного формалізму Суд може обґрунтовано припустити, що кредитний договір № 2046765 від 03.03.2018 р. та договір позики № 2046765 від 02.03.2018 р. є одним і тим самим договором, тобто що Товариством при складені розрахунку допущено помилку у зазначенні назви та дати договору, однак, зважаючи на наведену вище правову позицію Верховного Суду, цей розрахунок заборгованості у будь-якому випадку не є допустимим доказом надання Товариством ОСОБА_1 позики у розмірі 3 000,00 грн.
З листа від 27.03.2024 р. № 4701-ВП Товариства з обмеженою відповідальністю "Фей фор пей" вбачаться, що воно на виконання укладеного з Товариством договору на переказ коштів № ВП-081216-2 від 08.12.2016 р. за дорученням Товариства перерахувало 03.03.2018 р. 3 000,00 грн. на карту НОМЕР_1 (а. с. 12).
Між тим, Товариством не подано доказів, що платіжна карта НОМЕР_1 відкрита на ім`я ОСОБА_1 .
Тобто лист від 27.03.2024 р. № 4701-ВП Товариства з обмеженою відповідальністю "Фей фор пей" не є належним доказом надання Товариством ОСОБА_1 позики у розмірі 3 000,00 грн.
Таким чином матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо), на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме чи виконало Товариство грошові зобов`язання за договором позики № 2046765 від 02.03.2018 р. перед ОСОБА_1 , якщо виконало, то яка дійсна заборгованість ОСОБА_1 за цим договором та з чого вона складається, зокрема, які платежі, передбачені договором, були сплачені ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, Суд вважає, що Товариством не доведено, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики № 2046765 від 02.03.2018 р. у розмірі 158 920,26 грн.
При цьому Суд позбавлений можливості з`ясувати обставини щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 за цим договором та її розміру, оскільки матеріали справі не містять необхідних для цього належних та допустимих доказів.
Також Суд наголошує, що здійснення Товариством нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного стану, суперечить пункту 18 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут