Справа № 700/910/24
Провадження № 2/700/44/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Олійник Наталії Олександрівни,

представника відповідача - адвоката Кишені Володимира Сергійовича,

представника третьої особи - Гезей Світлани Григорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/910/24, провадження № 2/700/44/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29.09.2007 року уклала шлюб із ОСОБА_2 . Під час спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25.04.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, старша дочка ОСОБА_5 , залишилась проживати з батьком, молодша ОСОБА_6 - переїхала з позивачем до селища ОСОБА_7 . Згодом позивач вийшла заміж за ОСОБА_8 , в цьому шлюбі у них народилося ще двоє дітей. На даний час позивач, її дочка від першого щлюбу ОСОБА_6 , чоловік та двоє спільних дітей проживають в АДРЕСА_1 . Після розлучення позивача з ОСОБА_2 , біологічний батько ОСОБА_6 не намагався встановити зв`язок з дитиною, не займався її вихованням та фінансово її не утримував, що підтверджується довідкою та характеристикою з навчального закладу, довідкою з виконавчої служби. З 2016 року й по теперішній час лише позивач та її чоловік ОСОБА_8 піклуються про здоров`я ОСОБА_6 , її фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю її утримують. З огляду на вищевикладене, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно його малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати.

14.01.2025 року представник відповідача звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому зазначає, що із заявленим ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів його довіритель не згідний, оскільки заявлений позов є необґрунтованим, суперечить вимогам чинного законодавства та обставинам справи. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що після розірвання шлюбу сторони дійшли спільної згоди, що ОСОБА_3 буде проживати з батьком, а ОСОБА_4 з матір`ю. Звернення до суду позивача з цим позовом, на думку відповідача, вчинене з метою забезпечити ухилення від мобілізації нинішнього чоловіка позивачки та немає нічого спільного із захистом інтересів дитини. Крім того, мати постійно створювала перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для позбавлення його батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку батька на краще та наявності у його діях вини, позивач не надала, а тому у задоволенні заявленого позову просить відмовити.

Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила суду, що подружнє життя з відповідачем було для неї психологічно обтяжливим, мали місце факти застосуванням до неї з боку чоловіка насильства та психологічного тиску, що призвело в кінцевому результаті до її втечі з меншою донькою до селища ОСОБА_7 , залишивши все майно чоловіку. Старша донька ОСОБА_5 залишилася проживати з батьком. Для відповідача це був не перший шлюб, проте, як згодом з`ясувалося, характерне для нього ставлення до дружини. Відповідач ніде не працював, не мав змоги утримувати сім`ю, між тим вимагав від неї виконання всієї хатньої роботи, попри те, що вона мала також доглядати за двома доньками. За час її проживання у Лисянці ОСОБА_2 лише один раз відвідав молодшу доньку ОСОБА_6 , оскільки був проїздом у селищі ОСОБА_7 . За весь час окремого проживання батько дитини не намагався налагодити контакт з дитиною, не виявляв бажання поговорити з нею по телефону. В той час, як вона не тільки не чинила перешкод у спілкуванні між ними, а навпаки, приїжджала з меншою донькою в селище ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) для зустрічі із старшою донькою та батьком дітей. Проте, атмосфера цих побачень була недружньою. ОСОБА_11 чоловік демонстрував ворожість до неї і налаштовував старшу доньку проти неї. Внаслідок цього, вона змушена була звернутися із заявою до органу опіки та піклування Катернопільської селищної ради для визначення способу участі у вихованні старшої доньки ОСОБА_5 . У відповідь на це, відповідач також подав аналогічну заяву. Рішенням органу опіки та піклування були встановлені дні спілкування для обох батьків з дітьми, проте фактичного виконання рішення не відбулося. Час від часу ОСОБА_6 телефонувала до своєї старшої сестри ОСОБА_5 і вони спілкувалися між собою, проте ОСОБА_2 спілкуватися з дитиною бажання не виявляв, так само як і ОСОБА_6 з ним. Коли відповідач дізнався про подання позову про позбавлення його батьківських прав, то спілкування між сестрами взагалі припинилося, на її думку через позицію колишнього чоловіка. На даний час батька ОСОБА_6 замінив повністю її нинішній чоловік - ОСОБА_8 , який взяв на себе всі функції батька, як у вихованні, так і в утриманні дитини. Між ними склалися дуже теплі стосунки і саме його ОСОБА_6 вважає батьком.

Представник позивача в судовому засіданні наголосила на тому, що права батька й матері щодо участі у вихованні дітей є рівними. Проте факти, наведені позивачем, свідчать про свідоме та тривале ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків. Позиція відповідача у справі, який не з`явився у жодне судове засідання, не навів жодних доказів належного виконання батьківських обов`язків, говорить про його байдужість як до дитини так і до наслідків розгляду справи. Просить суд врахувати позицію дитини у даній справі, яка також бажає позбавити свого біологічного батька батьківських прав.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві.

Представник третьої особи ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила суду, що на засіданні органу опіки та піклування Лисянської селищної ради розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . На засідання викликали обох батьків, проте батько не з`явився та у телефонній розмові повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_6 , але буде позиватись до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо доньки ОСОБА_5 , яка проживає з ним. Також заслуховувалася думка дитини і ОСОБА_6 чітко висловила, що вважає своїм батьком нинішнього чоловіка її матері - ОСОБА_8 і бажає, щоб ОСОБА_2 позбавили батьківських прав відносно неї.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заявила, що бажає позбавити батька - ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї, оскільки між ними втрачений будь-який зв`язок, немає спілкування та турботи. Батько не цікавиться її життям, а вона також не має бажання знати його. ОСОБА_8 повністю замінив їй батька та піклується про неї.

Заслухавши сторони та свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.07.2008, актовий запис №29, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.11.2011, актовий запис №49, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області.

25.04.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 25.04.2016 року, справа №700/149/16-ц.

Відповідно довідки Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області від 03.12.2024 року №26.1-44/67572, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження не зареєстрована як стягувач аліментів з ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.12.2024 року №282, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається в 8-В класі Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області.

Відповідно до довідки Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.12.2024 року №284, батько ОСОБА_2 не приймає участі в шкільному житті дочки, на батьківські збори не приходить, не бере участі у фінансовому забезпеченні, вихованні і догляді за дочкою ОСОБА_13 , ученицею 8-В класу Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області.

З інформаційної довідки щодо участі батька у вихованні та освітньому процесі Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.12.2024 року №286 вбачається, що ОСОБА_2 , не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідними речами, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Мати з 2016 року перебуває офіційно в шлюбі з ОСОБА_8 . ОСОБА_14 бере активну участь у вихованні та навчанні ОСОБА_4 , постійно турбується про дитину, цікавиться її досягненнями, відвідує батьківські збори, дитячі свята, надає підтримку у забезпеченні необхідними речами для розвитку та навчання.

Згідно даних довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 16.12.2024 року №383, ОСОБА_1 проживає разом з чоловіком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочкою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочкою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 18.12.2024 року №345 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свідомоухиляється від виконання своїх обов`язків із виховання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться станом здоров`я та шкільним життям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дочки та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем підтверджений показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, а також дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви.

Позиція сторони відповідача, що позивач чинила перешкоди відповідачу у здійсненні ним своїх батьківських обов`язків не знайшла свого підтвердження, оскільки не підтверджується жодними доказами.

Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дитини, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дочки, захисту її прав та інтересів, враховуючи думку дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.143, 150, 164-166 СК України, 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 260-265, 269, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 17.12.2024.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах одного місяця.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.05.2025.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Олійник Наталія Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД №005271, місцезнаходження: вул.Незалежності,29 селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача - адвокат Кишеня Володимир Сергійович, місцезнаходження: вул.Краківська, 13-В, офіс 129, м.Київ.

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області, місцезнаходження: пл.Миру, 30 селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області, .

Суддя Наталія БЕСАРАБ