Провадження 2/127/4803/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/32832/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнноваФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 03.10.2024 року і мотивований тим, що 14.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір № 65330123 про надання грошових коштів в позику в сумі 7 500 грн. на 30 днів, із сплатою процентів, який разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.10.2022 року, складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був ознайомлений.

Договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, визначених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки до 13.02.2023 року, виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак, умов договору не виконав.

Станом на день подання цієї заяви заборгованість відповідача загалом становить 89 921,75 грн. Дана сума складається з: 7 500 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 82 609,25 грн. - заборгованості за процентами, які нараховувались по 30.06.2024 року включно.

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ІнноваФінанс» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в загальному розмірі 89 921,75 грн. та судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Представник позивача - Хомляк О.Р. в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у її відсутності і ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав письмові додаткові пояснення у справі та повідомив, що він неплатоспроможний, не працює, при розрахунку боргу просив не застосовувати ст. 625 ЦК України. Погодився сплатити тіло кредиту із розстрочкою. ОСОБА_1 також надав суду медичний висновок від 22.10.2024 року про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хвора ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, надав акт проведення обстеження від 31.10.2024 року, згідно якого він щоденно надає соціальні послуги на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 , 1937 р.н.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність учасників.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що14.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ІнноваФінанс» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи https://finsfera.ua// із анкетою-заявою, вказавши свої особисті дані: РНОКПП, номер документа, що посвідчує особу, електронну адресу, фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , номер банківської картки НОМЕР_2 , вказав суму бажаного кредиту - 7 500 грн.

14.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір № 65330123 про надання грошових коштів в позику в сумі 7 500 грн. на 30 днів, із сплатою процентів, який разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.10.2022 року складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник ознайомлений.

Сторонами погоджено, що тип позики - кредит. Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Процентна ставка - фіксована. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується відповідно до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс» - 1,99% на день (726, 35% річних).

Процентна ставка позаакційна (базова) - 2,99% на день (1091,35% річних).

Строк позики (дії договору) - 30 днів. Дата надання позики - 14.01.2023 року, дата повернення позики - 13.02.2023 року.

На період строку 30 днів, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою - 1, 99% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 1.5 договору у випадку користування позикою понад строк , встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1, 99 % на день (з урахуванням програми лояльності, Правил акції «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору.

Нарахування пені визначено п.1.5.1 договору.

П.2.2.1.3 передбачено право позичальника звернутись до позикодавця з наміром продовження строку надання позики та/або реструктуризації чи рефінансуванню зобов`язань за договором, право відмови від договору передбачено п.2.2.1.4.

Згідно п.4.1 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація).

Закінчення строку надання позики не звільняє сторони від виконання обов`язків договору (п.3.8).

Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, визначених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором с6rkjup9z (тел. ), паспорт кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором pxtvm7ozb.

Згідно таблиці обчислення загальної вартості позики, яка є невід`ємною частиною договору № 65330123від 14.01.2023 року, загальна вартість позики - 11 977, 50 грн. у разі повернення коштів до 13.02.2023 року включно. Дана сума складається із суми позики - 7 500 грн. та відсотків - 4 477, 50 грн. реальна річна процентна ставка - 726, 35 %.

Відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки до 13.02.2023 року, виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак, умов договору не виконав.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав кошти у позику, однак, відповідач, який зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, не виконав інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію».

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Отже, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 14.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІнноваФінанс» та ОСОБА_1 договору позики № 65330123 та отримання позичальником грошових коштів в сумі 7 500 грн.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до наданої довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 65330123 від 14.01.2023 року, з яким відповідач не погодився, заборгованість загалом становить 89 921,75 грн.

Дана сума складається з: 7 500 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 82 609,25 грн. - заборгованості за процентами, які нараховувались по 30.06.2024 року включно.

Разом з тим, згідно таблиці обчислення загальної вартості позики, яка є невід`ємною частиною договору № 65330123 від 14.01.2023 року, загальна вартість позики - 11 977,50 грн. за період з 14.01.2023 року до 13.02.2023 року. Дана сума складається із суми позики - 7 500 грн. та відсотків - 4 477, 50 грн.

П.4.1 договору передбачено право позичальника на продовження строку (пролонгацію) користування позикою.

Згідно п. 4.9 договору, продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін договору в бік погіршення для позичальника.

Позивач не надав суду доказів звернення відповідача за продовженням строку (пролонгацію) користування позикою.

Нарахування позивачем заборгованості по процентам понад строк користування кредитом на загальну суму 82 609,25 грн. є безпідставним, оскільки після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦК України (висновки Великої Палати ВС, пункти 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12).

Отже, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 65330123 від 14.01.2023 року в загальній сумі 11 977,50 грн.

Враховуючи майновий стан відповідача, те, що він не працює, щоденно надає соціальні послуги на непрофесійній основі по догляду за хворою ОСОБА_2 , 1937 р.н., суд вважає можливим на підставі клопотання ОСОБА_1 та вимог п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України зазначити в резолютивній частині про розстрочення виконання відповідачем рішення суду в частині стягнення боргу на дванадцять місяців, стягуючи борг в сумі 11 977, 50 грн. рівними частками по 998,12 грн. щомісяця.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 422,40 грн. згідно платіжної інструкції № 11 від 18.09.2024 року (із застосуванням коефіцієнту 0, 8).

Оскільки позов задоволений частково, на 13,32 %, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 322, 66 грн.

Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнноваФінанс» (, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9) заборгованість за договором позики № 65330123 від 14.01.2023 року в загальному розмірі 11 977 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 50 коп., а також судовий збір в сумі 322 (триста двадцять дві) грн. 66 коп.

В решті позову - відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення боргу на 12 місяців, стягуючи з відповідача ОСОБА_1 борг в сумі 11 977, 50 грн. рівними частинами, в сумі по 998,12 грн. щомісяця.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 24 квітня 2025 року.

Суддя: