Справа № 283/1017/25
Провадження №2-з/283/10/2025
У Х В А Л А

05 травня 2025 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Саланда О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.2021 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №?109, із забороною на відчуження вказаної квартири.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник зазначає, що з 06.11.1976 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У шлюбі народилися двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 . 30 липня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстровим №?6882, заявник набув у власність двокімнатну квартиру загальною площею 48,8 кв. м, розташовану на першому поверсі двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , кв.?8. У 2011 році загинув син ОСОБА_4 . З 2015 року дочка ОСОБА_5 важко захворіла на онкологічне захворювання. Для її лікування були потрібні значні кошти. Починаючи з 31.10.2016 року, за згодою дружини, у зазначеній квартирі поселилася ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 , яка утримувала житло та сплачувала заявнику кошти за проживання. На початку 2021 року в дружини ОСОБА_3 було діагностовано онкологічне захворювання. Оскільки для обстеження та лікування дружини й доньки були потрібні значні кошти, яких бракувало (заявник не працює і є особою похилого віку), за згодою дружини було прийнято рішення продати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на вкрай невигідних для нього умовах - за ціною 221?100,00 грн. 13.08.2021 року між заявником і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, який посвідчено державним нотаріусом Ходаківською Л. В. та зареєстровано за №?1-756. ІНФОРМАЦІЯ_3 після тривалої хвороби померла донька заявника. У квітні 2025 року заявнику стало відомо, що ОСОБА_2 має намір продати квартиру та виїхати на постійне місце проживання за кордон. Після цього заявник звернувся до неї з проханням додатково сплатити за квартиру кошти в еквіваленті 6?000 доларів США або він буде змушений ініціювати судове провадження про визнання договору купівлі-продажу від 13.08.2021 року недійсним. ОСОБА_2 ухиляється від надання відповіді на пропозицію заявника та від сплати додаткових коштів, що свідчить про її намір затягнути ситуацію в часі та продати квартиру. Заявник має намір звернутися до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.08.2021 року на підставі ст. 233 Цивільного кодексу України. Оскільки для підготовки позову та збирання доказів потрібен додатковий час, заявник вважає за необхідне вжити заходів для забезпечення позову.

Ознайомившись із поданою заявою про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню заявнику, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд у постанові від 29 січня 2025 року у справі № 752/5046/22 зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів; запобігання порушенню прав інших осіб. Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказала, що особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, повинна належним чином обґрунтувати підстави застосування заходу забезпечення позову, зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття такого заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та підтвердити такі обставини належними й допустимими доказами.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У заяві ОСОБА_1 не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення позову та не наведено доводів, чому їх невжиття може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду. До заяви не додано документів, які б підтверджували наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а саме наміру відповідача продати квартиру, договору щодо якої безпосередньо стосуватиметься спір після подання позовної заяви. Заявником наведено лише припущення щодо ймовірності такої загрози, що має суб`єктивний характер.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд, відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, повернути заявнику. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62 ч.4, 153 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: О. М. Саланда