С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6018/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

02 травня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІІ. Описова частина

Позивач ОСОБА_1 в жовтні 2024 року звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівня Скриня» та просила поновити її на роботі на посаді фінансового директора в Товаристві.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року в справі було відкрите спрощене провадження.

Свої вимоги Позивачка мотивує наступними обставинами.

Наказом Відповідача від 12.04.2024 №88-к, копію якого вона отримала поштою 25.04.2024, її було звільнено з посади директора фінансового ТОВ «Перша Чарівна Скриня » у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Позивачка вважає спірний наказ незаконним, оскільки її не було повідомлено про скорочення її посади за 2 місяці до вивільнення.

Крім того, як зазначає Позивачка, в порушення вимог законодавства Відповідачем не було запропоновано їй всі вільні вакансії.

Наведені факти дозволяють, на думку Позивачки, констатувати порушення Відповідачем її права на працю, гарантованого ст.43 Конституції України. У зв`язку з цим просить визнати наказ про своє звільнення незаконним та поновити її на роботі.

31 грудня 2024 року до суду надійшов відзив Відповідача на позовну заяву, в якому були викладені заперечення проти позову.

У відзиві зазначається, що Відповідачем було дотримано процедуру попередження працівника про наступне вивільнення, а також дотримано інших вимог законодавства про працю.

Відповідач вказує, що у зв`язку зі змінами в організації господарської діяльності товариства, Відповідачем було прийнято рішення про скорочення штату, а саме про виключення з 15.03.2024 зі штатного розпису товариства посади «директор фінансовий», про що видано наказ №2-Ш від 15.01.2024.

Відповідач підготував письмове Попередження про наступне вивільнення та 17.01.2024 надіслав його на поштову адресу Позивача, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист.

Також, менеджер з персоналу ТОВ «Перша чарівна скриня» Тетяна Редванецька 16.01.2024 надіслала Попередження на робочу електронну адресу Позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, як зазначає Відповідач, вказане Попередження разом з наказом про повернення службового автомобіля було надіслано Позивачці 16.01.2024 за допомогою застосунку для обміну повідомленнями Viber. Вказане повідомлення у застосунку Позивачка отримала та ознайомилася з Попередженням, про що зокрема свідчить залишене нею повідомлення щодо оформлення документів з передачі службового автомобіля.

Відповідач зазначає, що він не міг вручити Попередження працівникові особисто, оскільки у зв`язку із загрозою, що була зумовлена збройною агресією російської федерації проти України, Відповідачем для окремих підрозділів, у тому числі відділу збуту, було запроваджено дистанційну форму роботи, про що видано наказ від 30.09.2022 №К-30/09/22, згідно з яким Позивачка виконувала трудові функції дистанційно, поза адміністративною будівлею ТОВ «Перша Чарівна Скриня». Крім того, у період 15.01.2024-31.01.2024 Позивачка не виконувала трудових функцій у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідач звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 наказу від 30.09.2022 №К-30/09/22 про запровадження дистанційної роботи упродовж робочого часу працівники, зазначені у п. 1 наказу, зобов`язані, зокрема, перевіряти корпоративну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 й оперативно відповідати на листи.

Таким чином, на думку Відповідача, Позивачка була належним чином повідомлена про наступне вивільнення.

Відповідач також категорично не згоден з твердженнями про те, що Позивачці не було запропоновано наявні вакантні посади в товаристві. Так, у Попередженні було повідомлено Позивачку про те, що на час попередження в ТОВ «Перша чарівна скриня» відсутні підходящі вакансії, які могли б бути їй запропоновані для подальшого працевлаштування. Вакансії, про які йдеться у позові (фахівець з експлуатації та ремонту устаткування та менеджер у сфері надання інформації), які були наявні у товаристві станом на 12.04.2024, не відповідали рівню кваліфікації та досвіду Позивачки, а тому і не були запропоновані їй для працевлаштування. Крім того, Відповідач переконаний, що Позивачка насправді не зацікавлена в жодній із вказаних посад, а використовує їх лише формально для оскарження наказу.

Відповідач також звернув увагу на те, що ОСОБА_1 пропустила встановлений ст. 233 КЗпП України строк для оскарження наказу про своє звільнення, що є самостійною підставою для звільнення.

15 січня 2025 року до суду надійшла відповідь Позивачки ОСОБА_1 на відзив, в якому вона зазначила, що Відповідач не надав належних доказів, які б підтверджували зміни в штатному розписі товариства, тобто реальне скорочення посади Позивачки.

Крім того, Позивачка наполягала на тому, що вона не отримувала жодних попереджень про своє майбутнє звільнення, ані поштою, ані у месенджер Viber, ані на електронну поштову скриньку.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що наказ про дистанційну роботу від 30.09.2022 №К-30/09/22, на який посилається Відповідач, не регламентує здійснення трудових обов`язків Позивачкою, не містить закріплення за нею персональної адреси електронної скриньки з доменом ІНФОРМАЦІЯ_1, не містить доказів ознайомлення з її цим наказом.

Відповідач, на переконання Позивачки, не запропонував їй усі наявні вакантні посади з моменту попередження про майбутнє вивільнення до дати звільнення, а його посилання на неможливість виконання нею обов`язків передбачених для існуючих двох вакантних посад не підтверджена жодним доказом.

07 лютого 2025 року до суду надійшли заперечення Відповідача на відповідь на відзив. У них Відповідач, серед іншого, посилається на те, що попередження про наступне звільнення Позивачки направлялося їй поштою за адресою, вказаною в особовій картці при прийняття на роботу. Поштове відправлення Позивачка не отримала, і воно повернулося відправнику за закінченням терміну зберігання. Крім того, Відповідач висловив готовність, у випадку необхідності, надати оригінали електронних доказів, що підтверджують ознайомлення Позивачки через технічні засоби комунікації із попередженням про її наступне вивільнення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно ч. 5 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною 1 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до наказу директора ТОВ «Перша Чарівна Скриня» від 15.01.2024 №2-Ш у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці з 15 березня 2024 року було заплановано скоротити одну штатну одиницю за посадою директора фінансового, яку займала ОСОБА_1 . У зв`язку з цим тим же наказом затверджувався штатний розклад Товариства у новій редакції.

Того ж дня було складено письмове попередження ОСОБА_1 про скорочення її посади та наступне звільнення.

Встановлено, що наказом директора ТОВ «Перша Чарівна Скриня» від 30.09.2022 №К-30/09/22 було запроваджено дистанційну роботу для окремих підрозділів, серед яких - відділ обліку та звітності, до якого відноситься посада директора фінансового.

Відповідно до ст. 29 Кодексу законів про працю України ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин і умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Зазначеним вище наказом №К-30/09/22 було зобов`язано працівників, що переведені на дистанційну роботу, перевіряти корпоративну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3

Натомість, зазначений пункт наказу не може свідчити про встановлення альтернативного способу пересилання наказів, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин за допомогою месенджера Viber. Крім того, Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували закріплення за Позивачкою корпоративної електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також письмове повідомлення про наступне звільнення було направлене Позивачці поштовим відправленням за адресою, вказаною нею в особовій картці під час оформлення на роботу (а.с. 45). Водночас, перевірити фактичну доставку вказаного відправлення за адресою, вказаною у ньому, суд не має можливості, оскільки штрихкод відправлення за результатами перевірки його на сайті «Укрпошти» присвоєний відправленню, що було відправлене 20.11.2024 з м. Києва, а отримане 25.11.2024 в селищі Чорнухи. (а.с. 66)

За таких обставин, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів ознайомлення ОСОБА_1 з письмовим попередженням про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням її посади, суд вважає, що наказ №88-к від 12.04.2024 про звільнення ОСОБА_3 не може вважатись законним.

Разом з тим, згідно зі ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 234 КЗпП України визначено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як зазначено, вище, оспорюваний Позивачкою наказ №88-к про її звільнення був виданий 12 квітня 2024 року, його копію ОСОБА_3 отримала 25 квітня 2024 року, а з даним позовом про його скасування вона звернулася 05 жовтня 2024 року, тобто майже через пів року після ознайомлення з ним.

В якості підстав для визнання поважними причин пропуску місячного строку оскарження наказу Позивачка наводить той факт, що в момент отримання копії наказу вона знаходилася в безпорадному стані, не мала сил та наснаги перевірити законність свого звільнення, і лише у вересні 2024 рок в неї з`явилися сумніви щодо порушення її прав під час розірвання з нею трудового договору.

Натомість, Позивачкою не зазначено, чим була обумовлена «безпорадність» її стану, в чому вона проявлялася та яким чином такий стан унеможливлював здійснення нею дій, пов`язаних із оскарженням наказу. ОСОБА_3 не надано жодного доказу у підтвердження перебування її у такому стані. Відсутність у неї юридичної освіти не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для подання позову.

Таким чином, пропуск Позивачкою строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України, без поважних причин є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 29, 40, 49-2, 233, 234 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

2.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня», адреса: 03150, м. Київ, вул. Малевича, 86П,.

Суддя: