Провадження № 6/127/123/25
УХВАЛА

01 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі №212/12015/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі №212/12015/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2013 року в справі №212/12015/2012 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 439147,00 грн за договором позики від 23 червня 2003 року та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 грн. 31 травня 2013 року було видано виконавчий лист. 12 червня 2013 року з приводу його примусового виконання відкрито виконавче провадження, а 30 листопада 2020 року виконавчий документ повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесена постанова із зазначенням строку повторного пред`явлення до 30 листопада 2023 року.

Також зазначає, що з листа Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУЮ (м. Київ) від 25 лютого 2025 року №6532/221-34 слідує, що 06 травня 2021 року на адресу ВДВС надійшла заява щодо примусового виконання виконавчого листа №212/12015/2012, виданого 31 травня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, проте 10 травня 2021 року було винесено повідомлення про його повернення стягувачу без прийняття на виконання ВП №65348644. При цьому в листі вказують, що архівне провадження знищено, а надати копії документів відправлення виконавчого листа №212/12015/2012 стягувачу не є можливим, оскільки реєстри зберігаються один рік.

Заявник зазначає, що будь-яких повідомлень про повернення виконавчого документа, як і виконавчого документу на адресу стягувача ОСОБА_1 з ВДВС не надходили, а на даний час згідно даних АСВП під №АСВП:65348644 міститься запис про відмову у відкритті виконавчого провадження, що свідчить про втрату виконавчого листа.

Також звертає увагу, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа перервався шляхом пред`явлення його до виконання та мав би закінчитися не раніше 10 травня 2024 року. В той же час на період до припинення або скасування воєнного стану, який введений в Україні та не скасований, строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, а відтак строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не закінчився.

Вважає, що виконавчий лист втрачений не з вини стягувача, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущений, рішення суду залишається не виконаним, а тому заявник просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Ковальчук Є. М. заяву просив задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник боржника ОСОБА_2 адвокат Зільберт О. Є. заперечував щодо задоволення заяви, вказуючи, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився та відсутні поважні причини для його поновлення.

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи №212/12015/2012, вислухавши учасників справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Як слідує з матеріалів справи, 24 січня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №212/12015/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ухвалене рішення, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 439 147,00 грн за договором позики від 26 червня 2003 року та судовий збір в розмірі 3 219,00 грн.

Рішення набрало законної сили.

31 травня 2013 року стягувач отримав виконавчий лист №212/12015/2012.

12 червня 2013 року старшим державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого листа, ВП 38410947.

Як слідує з інформації про це виконавче провадження в його межах вчинялися виконавчі дії, зокрема, спрямовані на: виявлення майна боржника, арешт майна боржника, звернення стягнення на майно боржника, арешт коштів боржника, однак 30 листопада 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході перевірки майнового стану боржника, майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено. Також в даній постанові визначено строк повторно пред`явлення виконавчого документу 30 листопада 2023 року.

З відповіді Вінницького ВДВС у Вінницькому районні Вінницької області №6532/221-34 від 25 лютого 2025 року, наданої на звернення ОСОБА_1 , слідує, що 06 травня 2021 року надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа №212/12015/2012, а 10 травня 2021 року на підставі п.2 ч.3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ВП №65348644. При цьому зазначено, що згідно правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями згідно розділу ХІ ч. 1-2, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 16 січня 2025 року архівне провадження знищене. Згідно номенклатури Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районні Вінницької області, яка затверджена правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, реєстри на відправлену кореспонденцію зберігаються один рік, а тому надати копії доказів (матеріалів) відправлення виконавчого листа №212/12015/2012 стягувачу рекомендованим листом, копії доказів (матеріалів) про отримання вказаного виконавчого листа стягувачем немає можливості.

Наведене свідчить про те, що в стягувача такий лист відсутній, відсутній такий лист і на примусовому виконанні. Це дає підстави прийти до висновку, що виконавчий лист втрачений, рішення суду не виконане, що є підставою для видачі дублікату виконавчого листа.

При цьому суд вважає, що заява про видачу дублікату виконавчого листа подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому не бере до уваги заперечення іншої сторони з цього приводу.

Слід зазначити, що відповідно до частини 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 3 роки.

Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Верховний Суд в постанові від 22 вересня 2021 року в справі № 240/10258/19 виснував, що суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, з аналізу частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому слід звернути увагу, що Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 року, було доповнено розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10-2, яка, зокрема передбачає, що визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Як відомо, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі продовжено та діє і на даний час.

У постанові від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 Верховний Суд зазначив : «Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».

Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №420/10415/22, від 09 листопада 2023 року в справі №0440/5997/18, від 19 червня 2024 року в справі № 278/6265/13, від 18 липня 2024 року в справі № 796/198/2018.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на те, що закінчення строку пред`явлення виконавчого документа припало на період воєнного стану, відповідно строк пред`явлення останнього до виконання перервався, а тому суд вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився.

За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення заяви та, відповідно, видачі дублікату виконавчого листа.

На підставі викладеного, керуючись п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», п. 17.4 Перехідних положень, ст.260, 261, 354, 433 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа в цивільній справі №212/12015/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 05.05.2025.

Суддя: