Справа 556/2349/23
Номер провадження 2/556/169/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2025 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини.

В заяві вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак позивачка в даний час не працює, знаходиться в соціальній відпустці по догляду за дитиною, і їй самій важко утримувати дитину. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 21.08.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду від 26.12.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено в повному обсязі.

02.05.2024 до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 08 травня 2024 року прийнято до провадження заяву про перегляд заочного рішення та призначено заяву до судового розгляду.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 03 вересня 2024 року було задоволено заяву про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 26 грудня 2023 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 17 березня 2025 року представник відповідача адвокат Лещенко Н.П., подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі посилаючись на те, що відповідач на разі не має постійного заробітку і його матеріальне становище погіршилося, також він сплачує аліменти на утримання спільного з позивачкою сина, а також має на утриманні ще одну дитину від іншого шлюбу.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

Позивачка ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву в якій вказали, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, а також просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , та його представник ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву в якій вказали, що заявлені вимоги не визнають в повному обсязі, а також просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис - 1499. Вказаний шлюб розірвано заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.09.2024 року, яке набрало законної сили.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 , є батьком сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження.

Як встановлено судом позивачка не працює, перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1,2, 4 ст.84 СК України).

Приписами ч. 6 ст.84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право дружини, з якою проживає дитина, і яка здійснює догляд за спільною дитиною подружжя до досягнення нею трирічного віку, є безумовним, відтак таке право позивачки кореспондує відповідачу обов"язок сплачувати аліменти саме на утримання дружини, незалежно від матеріального стану сторін. Жоден із наведених відповідачем доводів (відсутність сталого заробітку, сплата аліментів, виплата коштів в рахунок поділу спільного майна подружжя, працевлаштування позивачки до народження дитини і т.ін.), не спростовує цих висновків суду, які грунтуються на вимогах закону.

При цьому суд також констатує, що жодна із обставин, які передбачені ст.85 Сімейного Кодексу для припинення виплати аліментів даного виду, не настала.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає задоволенню, а при визначенні їх розміру суд враховує наступні обставини.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Згідно статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 3, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 184 Сімейного Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років починаючи стягнення з 15 серпня 2023 року

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. на підставі ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники процесу:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканець АДРЕСА_2 .