Провадження № 2/554/132/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Снігур В.В.,

за участю представника позивача Остапенка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останньої (на час відкриття спадщини після смерті останньої), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Полтава Полтавської області у віці 84 років померла матір позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, належне спадкодавцю право власності на квартиру АДРЕСА_2 . 12.12.2012 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за реєстр. № 1-1600, яким все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері на підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України, ч. 3 ст. 1268 ЦК України , оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем (матір`ю) на час відкриття спадщини. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав.Спадкова справа на майно померлої нотаріусами не заводилася. Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітами, зокрема такі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні.

В серпні 2024 року позивач, в особі свого представника (дружини), звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. задля оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру, але отримав роз`яснення (лист від 29.08.2024 р. вих. № 143/01-16), що для оформлення спадщини, з огляду на те, що адреса його зареєстрованого місця проживання не збігається з адресою зареєстрованого місця проживання спадкодавця (матері), йому як спадкоємцю померлої необхідно подати нотаріусу рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або рішення суду про встановлення факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки позивач постійно проживав разом з матір`ю за станом на день смерті останньої, тому він прохає встановити відповідний юридичний факт. Встановлення даного юридичного факту дозволить позивачу оформити спадщину після смерті матері в нотаріальному порядку.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача Полтавської Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради 06.11.2024 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання разом зі спадкодавцем. Довідки та виписки із історії хвороби спадкодавця , які надані позивачем , не свідчать про участь позивача у лікуванні матері та не є доказом, що підтверджують факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків. Інші докази надані позивачем не доводять факту спільного проживання позивача разом зі своєю матір`ю.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав у повному обсязі, та прохав його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного документу. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.61-62).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Полтава Полтавської області у віці 84 років померла матір позивача пані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 08 січня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 54 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, належне їй право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що слідує із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2009 виданого Четвертою державною нотаріальною конторою, № 1899 (а.с.31).

12.12.2012 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за реєстр. № 1-1600, яким все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_1 (а.с.20-21) .

Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_1 не заявив про відмову від спадщини. Заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав. Спадкова справа на майно померлої нотаріусами не заводилася. Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітами, зокрема такі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, що слідує із Витягу зі спадкового реєстру від 29.08.2024 (а.с.22).

В серпні 2024 року позивач, в особі свого представника (дружини), звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. задля оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру, але отримав відмову , оскільки ОСОБА_1 необхідно надати нотаріусу докази на підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.23).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач довів, що проживав разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останньої (на час відкриття спадщини після смерті останньої), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Як було встановлено, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Полтава Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Полтавським міським бюро ЗАГС,- 18.02.1967 року, актовий запис № 321. Згідно відомостей, вказаних у свідоцтві батьками позивача зазначені : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.13)

27.01.1999 р. матір позивача- ОСОБА_6 , уклала шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 27 січня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради України, актовий запис № 60, та взяла прізвище ОСОБА_8 (а.с.18).

Її чоловік, ОСОБА_7 , помер 2018 року, про що в архіві Шевченківського ВДРАЦС у м. Полтаві зберігається актовий запис про смерть № 977 від 07.07.2018 р.(а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15 лютого 2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 522.(а.с.14)

11.09.2009 р. матір позивача, ОСОБА_3 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори , зареєстроване в реєстрі за № 1-1899, на квартиру АДРЕСА_2 , а 12.10.2009 р. зареєструвала своє право власності в ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» , номер витягу 32751621 від 12.12.2012 (а.с.31).

Згідно відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.08.2024 р. право власності на квартиру АДРЕСА_2 значиться за ОСОБА_3 , № витягу 78171095 від 29.08.2024 (а.с.32).

12.12.2012 р. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за реєстр. № 1-1600, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла своєму синові позивачу ОСОБА_1 (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 років пані ОСОБА_3 померла у м. Полтава , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 08 січня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 54 (а.с.15).

Згідно відомостям Реєстру територіальної громади м. Полтави, місце проживання спадкодавця з 17.04.2015 р. по 08.01.2024 р. було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Інші особи за цією адресою реєстрації не мали. Натомість місце проживання позивача з 19.02.1988 р. і по сьогоднішній день зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються копією паспорта та відповіддю із Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 26.08.2024 б/н. (а.с.24).

З жовтня 2019 року ОСОБА_3 мала інвалідність І групи безстроково, не могла самостійно обслуговувати себе в побуті і потребувала стороннього догляду, що підтверджується Довідкою до Акта огляду МСЕК серії АВ № 0077672, виданою 04.10.2019 р. (а.с.26). У зв`язку з цим, вона з 2021 року постійно проживала разом з позивачем за місцем його проживання (реєстрації) в квартирі АДРЕСА_4 , а позивач здійснював за матір`ю постійний щоденний догляд.

З листа КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 04.09.2024 р. слідує, що пані ОСОБА_3 дійсно спостерігалася в даному медичному закладі, а сімейний лікар відвідувала її саме за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25)

01.01.2024 р. ОСОБА_3 бригадою швидкої медичної допомоги була доставлена з квартири АДРЕСА_4 до КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня». Даний факт підтверджується листом КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» від 03.09.2024 р., а також доданою до нього Картою виїзду швидкої медичної допомоги № 469 від 01.01.2024 р.(а.с.27-29)

Відповідно до Акту від 29.08.2024 р., складеного жителями будинку АДРЕСА_5 , в квартирі АДРЕСА_6 дійсно постійно проживали ОСОБА_1 (за станом на 07.01.2024 р. та по теперішній час) та його матір ОСОБА_3 (з 2021 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (а.с.30).

Вказаний акт засвідчує той факт, що ОСОБА_1 до 07.01.2024 р. здійснював постійний щоденний догляд за своєю матір`ю, яка потребувала постійного стороннього догляду і через ампутацію обох нижніх кінцівок не могла обходитися без сторонньої допомоги в побуті.

Після смерті матері позивач фактично володіє та утримує, зокрема, квартиру, що увійшла до складу спадщини, сплачуючи комунальні послуги (а.с.34-39).

З 15.07.2024 р. позивач був призваний на військову службу за мобілізацією (а.с.10-12).

В судовому засіданні було допитано свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останньої (на час відкриття спадщини після смерті останньої), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину. Отже, встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останньої (на час відкриття спадщини після смерті останньої), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Суддя Л.І. Савченко