Справа № 298/118/25
Номер провадження 2/298/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

судді Зизич В.В.,

секретар судового засідання Коваль А.Ю.,

номер справи 298/118/25

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Великий Березний в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Дубровська О.М., до ОСОБА_2 , треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Дубровської О.М., представника органу опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області - головного спеціаліста служби в справах дітей Великоберезнянсьої селищної ради Ужгородського району Закарпатської областіХохрун О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У січні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Дубровська О.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначено, що 12 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району за актовим записом №5. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням Великоберезнянського районного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №298/895/22 шлюб між подружжям ОСОБА_4 розірвано, місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , враховуючи висновок органу опіки та піклування Ставненської сільської ради, визначено з батьком.

Посилається, що мати дитини, ОСОБА_2 , майже 4 роки тому виїхала за межі України і назад не поверталась, а він самостійно виховує дитину.

Позивач, вказуючи на те, що відповідачка тривалий час проживає за межами України, життям дитини не цікавиться, не дзвонить і не пише дитині, не запрошує до себе в гості, будь-яких кошів на утримання дитини не надсилає, просить позбавити ОСОБА_2 материнських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачка відзив на позовну заяву не надала.

Відповідачка, в силу вимог ст.ст.128, 130 ЦПК України будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв від неї не надходило.

Судова повістка про виклик в судове засідання, яка була надіслана ОСОБА_2 за останнім відомим місцем реєстрації відповідачки ( АДРЕСА_1 ), повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За відомостями наданими Ставненською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області та ГУ ДМС України в Закарпатській області, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знята з реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , за заявою власника житла.

Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №298/118/25 відповідачки ОСОБА_2 . В силу ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області будучи повідомленими про дату, час та місце проведення судового розгляду, представник в судове засідання не з`явився. Попередньо на електронну адресу суду надійшов лист сільського голови Івана Мандрик, в якому він просив дану справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування Ставненської сільської ради, через перебуванні її у відпустці.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно їхньої спільної доньки ОСОБА_3 . Повідомив, що після розірвання шлюбу відповідачка виїхала за кордон, де проживає уже тривалий період часу. З дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, жодних зв`язків не підтримують, ухиляється від виконання покладених на неї законодавством батьківських обов`язків. Він же в свою чергу самостійно виховує дитину, турбується про неї, забезпечує всім необхідним. Ствердив, що з відповідачкою не спілкується, не підтримує зв`язку, де вона може перебувати не знає, вказавши, що родом вона з Дніпропетровської області. Пояснив, що відповідачка знята з реєстрації місця проживання в с.Луг за заявою власника будинку, разом з цим, в с.Луг вони не проживали, з народження доньки мешкали в селищі Великий Березний.

Представник відповідача адвокат Дубровська О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Наголосила, що наявні достатні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на положення ст.19 СК України, просила дати критичну оцінку висновку органу опіки та піклування, оскільки такий є необґрунтованим. Підтримала наведені нею в наданих суду письмових поясненнях від 02.05.2025 обставини. Наголосила, що необхідність врахування думки дитини та прийняття судом рішення в інтересах дитини.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області головний спеціаліст служби в справах дітей Великоберезнянсьої селищної ради Ужгородського району Закарпатської областіХохрун О.В. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог і підтримала наданий висновок органу опіки та піклування. Зауважила на тому, що орган опіки та піклування не вважає за доцільне позбавляти відповідачку батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу на батьків. Зазначила, що до розірвання шлюбу відповідачка займалась дитиною, сім`я в поле зору служби у справах дітей не потрапляла. Після розірвання шлюбу дитина залишилась з батьком, а мати дитини за невідомих обставин виїхала за кордон. Її місцезнаходження невідоме, і які обставини унеможливили її спілкування з донькою невідомо.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 лютого 2025 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 9 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дубровської О.М. про приєднання до матеріалів справи доказів. Постановлено третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у строк до 30 квітня 2025 року надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а саме про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановлено заслухати думку неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу заявлених вимог в присутності психолога. Закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10 серпня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2022 року, що набрало законної сили 1 грудня 2022 року. Зазначеним рішенням малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області від 6 жовтня 2011 року, судом встановлено, що у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №11.

Відповідно до довідки №1 від 03.01.2025, виданої Волосянківським старостинським округом громадянину ОСОБА_1 , 1978 р.н., мешканцю АДРЕСА_1 , у нього наступний склад сім`ї: дочка ОСОБА_3 , 2011 р.н.

З Акту №80 обстеження житлово-побутових та матеріальних умов проживання громадянки ОСОБА_2 , 1989 р.н., мешканки АДРЕСА_1 , від 16 липня 2024 року, вбачається, що комісією у складі Олень Г.І. старости Волосянківського старостинського округу, сусідів: ОСОБА_6 , 1960 р.н., ОСОБА_7 , 1967 р.н., було виявлено, що громадянка ОСОБА_8 , 1989 року народження, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 , більше пів року знята з місця реєстрації за заявою власника житлового будинку, фактично не проживала за даною адресою більше трьох років.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання №45 від 29.08.2024, з метою обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 проведено обстеження умов проживання в АДРЕСА_1 . Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Стосунки в сім`ї традиційні, дружні. За результатами бесіди встановлено, що гр. ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 проживає у селищі Великий Березний, де дитина навчається у Великоберезнянському ліцеї. Вихованням та розвитком дитини батько займається самостійно.

З характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 7-Б класу Великоберезнянського ліцею Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району, судом встановлено, що дитина з першого класу навчається у Великоберезнянському ліцеї, де зарекомендувала себе, як дисциплінована, пунктуальна, життєрадісна, добра, скромна. Позитивно характеризується та має високі навчальні досягнення з певних дисциплін. Має дружні стосунки з однокласниками. Доручені справи доводить до кінця. Батько ОСОБА_1 , бере активну участь у житті класу, забезпечує високий рівень навчання дівчинки. Мати ОСОБА_2 , з дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні доньки участі не бере, не допомагає в навчанні. З класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. Не цікавиться інтересами та захопленнями дитини, не підтримує морально та фінансово.

Крім цього, 29 квітня 2025 року органом опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради прийнято висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . З вказаного висновку убачається, що служба у справах дітей не мала змоги з`ясувати, по якій причині ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки. Місце знаходження громадянки ОСОБА_2 службі невідоме. Не поспілкувавшись з мамою дитини, не з`ясувавши справжніх причин, не заслухавши її думку, вони не можуть стверджувати, що громадянка ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_3 .

З листа сільського голови Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Івана Мандрик від 28.04.2025 №02-06/468, слідує, що органу опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області не представилось можливим надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки, при обстеженні умов проживання за місцем реєстрації позивача по АДРЕСА_1 , було з`ясовано наступне. ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів матері ОСОБА_11 , невістка ОСОБА_2 не проживає за даною адресою більше трьох років і знята з місця реєстрації за заявою власника будинку. Дитина ОСОБА_3 навчається у Великоберезнянському ліцеї. З матір`ю дитини ОСОБА_2 не має можливості провести бесіду, оскільки місце перебування її невідоме і не має з нею зв`язку.

Під час судового розгляду судом було заслухано неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участі психолога Великоберезнянського ліцею ОСОБА_12 . Дитина повідомила про те, що проживає разом з батьком, вчиться у восьмому класі ліцею. Мама проживала разом з ними до досягнення нею приблизно 11 років. Потім виїхала за кордон на заробітки. Після цього вона з мамою спілкувалася через мережу інтернет у месенджері. Зокрема, мама знайшла її сторінку в мережі «Фейсбук», вони вели переписку про те, у кого як справи, як успіхи у школі, їй було цікаво як живе мама, така переписка велася близько двох тижнів, а потім мама зникла з мережі. Таке спілкування було близько року тому назад. На даний момент вони не спілкуються, мама вже довгий час не виходить в мережу. Зазначила, що коли мама жила з нею, то турбувалась про неї, готувала їсти, доглядала за нею, водила до лікаря, відвідувала садочок та школу, вказала, що любить маму. На запитання суду, відповіла, що розуміє, що батьком порушена вимога про позбавлення мами батьківських прав і вона ставиться до цього нормально.

Зміст спірних правовідносин

Спірні відносини виникли з приводу ухилення відповідачки від обов`язку по вихованню своєї дитини ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці ( ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі №462/4705/19.

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі №306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі №461/7447/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення від 18 грудня 2008 року у справі за заявою «Saviny v. Ukraine», № 39948/06, § 50).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Як уже було зазначено, умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Досліджені судом докази дійсно підтверджують обставини окремого проживання відповідачки із своєю дочкою та дають суду підстави вважати, що відповідачка у певній мірі дійсно не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Водночас позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо умисного, свідомого невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Матеріали справи не містять даних, що до відповідачки раніше вживались заходи реагування щодо неналежної її участі у вихованні та утриманні дитини, натомість представник органу опіки та піклування Велкоберезнянської селищної ради ствердила, що сім`я в полі зору служби у справах дітей ніколи не була.

Позивачем також не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дочки батьківських прав.

Суд переконаний, що позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно своєї малолітньої дитини не буде сприяти захисту інтересів останньої, як і не буде стимулювати відповідачку до належного виконання своїх обов`язків.

Судом не встановлено таких обставин, які б на даний час беззаперечно свідчили про неможливість перегляду ОСОБА_2 своїх життєвих цінностей, зміни ставлення до покладених на неї обов`язків по вихованню дитини.

Як повідомила суду дитина ОСОБА_3 , її мати до моменту розірвання шлюбу з батьком піклувалася про неї, займалась її вихованням, турбувалася про стан здоров`я, відвідувала навчальні заклади дитини, припинення спілкування з дитиною відбулось після розірвання шлюбу та виїзду відповідачки за кордон.

При цьому, суд в розрізі встановлених обставин даної справи бере до уваги висновок органу опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради від 29 квітня 2025 року про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Таким чином, беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачкою, які б свідчили про злісне ухилення нею від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, як було зазначено вище, відповідачка дійсно у певній мірі не виконувала свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини, однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідачку батьківських прав, оскільки можливість належного врегулювання сторонами своїх відносин, пов`язаних із виконанням батьківських обов`язків, не можна вважати втраченою. На думку суду, слід попередити відповідачку про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по вихованню дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покласти на орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області контроль за виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, яка є малолітньою, суд приходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Дубровська О.М., до ОСОБА_2 , треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків у відношенні до дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без місця реєстрації, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, місцезнаходження: 89014, Закарпатська область, Ужгородський район, село Ставне, будинок 253, ; Орган опіки та піклування Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, місцезнаходження: 89000, Закарпатська область, Ужгородський район, селище Великий Березний, вул. Шевченка, будинок 22, .

Повне судове рішення складено 5 травня 2025 року.

Суддя В.В. Зизич