Справа № 333/5491/21
Провадження № 2/333/57/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2021 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 26.10.2017 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 40 000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15.03.2021 року виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 113 203 грн. 32 коп., яку позивач просить стягнути разом із сплаченим судовим збором у сумі 2 270,00 гривен.

01.11.2021 року відкрите спрощене провадження у справі за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу (т. 1, а.с. 45).

08.06.2022 року ухвалене заочне рішення у справі про задоволення позову (т. 1, а.с. 56-57).

12.12.2022 року постановлена ухвала про скасування заочного рішення від 08.06.2022 року. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження (т. 1, а.с. 85-86).

19.03.2024 року позивачем було зменшено позовні вимоги у зв`язку з тим, що після 15.03.2021 року відповідачем було здійснено погашення наявної заборгованості. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 26.10.2017 року в розмірі 87 647 грн. 68 коп., з яких 62 022 грн. 44 коп. заборгованість за тілом кредиту, 25 625 грн. 24 коп. заборгованість за пенею та комісією (т. 1, а.с. 220).

На підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 52-к від 26.06.2024 року цивільну справу за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом призначення повторного автоматизованого розподілу передано судді Кулик В.Б.

Ухвалою судді від 26.06.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

Відзив на позов до суду не подано. Під час розгляду справи представником відповідача адвокатом Мідяним Є.О. до суду подано письмові заперечення з приводу позовних вимог. Позов відповідач не визнає. Дійсно ОСОБА_1 26.10.2017 року укладав договір з банком, проте заборгованості він не має на картковому рахунку згідно з випискою з мобільного додатку до картки за період з 01.07.2022 року 26.07.2022 року значиться баланс 248,00 грн., кредитний ліміт 0. (т. 1, а.с. 65, а.с. 212).

Представником позивача подано заяви про надання доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, у якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п. 3 Анкети-заяви від 26.10.2017 року (надалі Анкета-заява) підписанням договору Боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно з вимогами чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку (затверджені Протоколом № 33 від 27.09.2017 року, які діяли на момент підписання Анкети-заяви). Також підтвердив, що вищевказані документи зрозумілі Боржнику та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія (пункт Тарифи). Договір є обов`язковим для виконання. Боржник не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. А тому, кредитний договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем, у т.ч. Анкету-заяву разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача. Відповідно до розділу «Використання електронного підпису» Умов та Правил, 6.1. Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у Мобільному додатку. 6.2. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 6.3. Підписані Клієнтом та/або Банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються Банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільний додаток Клієнту, а також їх копії можуть бути надані Банком на паперовому носії на запит Клієнта. Під час одержання однією із Сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. 6.4. Під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувала та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. 6.5. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. 6.6. Відкритий ключ розміщується в Анкеті-Заяві, яка підписується Клієнтом. (03107FD06A731E08EA936CE1AD1F47A8105486F473E6D3169CB8F15DB5853E283). 6.7. Перевірка ЕП та аутентифікація Клієнта здійснюється з використанням програмно-технічних засобів Банка. В разі негативного результату перевірки Банк відмовляє Клієнту в прийомі електронного документа. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2 Анкети-заяви). Згідно з п. 3 Анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). На виконання ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» першим кроком при реєстрації у мобільному додатку Monobank є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг, для чого Банк надає особі примірники Умов і Правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при надання банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, які містять посилання на Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та Тарифи. З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку Monobank ОТР-паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер. Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором про надання банківських послуг Monobank, у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 26.10.2017 року пройшов процедуру верифікації та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг Monobank/UniversalBank. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже, підписанням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 26.10.2017 року, а також засвідчив, що він повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Використання кредитних коштів підтверджується випискою, отже Боржник намагається приховати фактичні обставини справи, що погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг у застосунку Monobank, бо інакше він жодним чином не мав би технічної можливості користуватися додатком Monobank. Кредитний договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком Боржнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. Тобто, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Отже, заповненням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 26.10.2017 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем не спростований боржником, яким крім того не надано контррозрахунку. Крім того, Банк надає виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) Боржника, які підтверджують отримання Боржником та користування кредитними коштами, а також те, що після отримання банківської картки Боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Довідка про розмір встановленого кредитного ліміту додана. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, кредитний ліміт Боржника складає 40 000,00 грн., баланс складає (мінус) 47 647 грн. 68 коп., тобто заборгованість складає 87 647 грн. 68 коп., з яких 40 000,00 грн. сума наданого та використаного кредитного ліміту, 47 647 грн. 68 коп. суми овердрафту (мінусу по картці). Овердрафт виник наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Відповідно до п. 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (надалі Умови) термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту.У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Процентна ставка(поточна) Базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 року 3,1% в місяць 37,2%). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 року 6,2% у місяць (74,4%). Тобто у випадку коли Боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020, 3,1% в місяць (37,2%). У випадку коли Боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020, 6,2% у місяць (74,4%). Відповідно до п.п. 5.13 «5. Надання на обслуговування кредиту» розділу 2 Умов, погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку: 1) сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором. У випадку, якщо клієнт має заборгованість по сплаті більше ніж одного щомісячного мінімального платежу (тобто по сплаті процентів та/або частини кредиту), погашення його грошових зобов`язань за такими щомісячними платежами відбувається згідно з строками виникнення заборгованості починаючи з найдавнішого за строком виникнення щомісячного платежу і включно до поточного щомісячного платежу, дотримуючись черговості погашення, вказаної у цьому пункті, стосовно кожного окремого щомісячного мінімального платежу. У випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь-яких грошових зобов`язань клієнта за договором з порушенням зазначеної черговості, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. Відповідно до п.п. 7.1. п. 7 Розділу II Умов, комісія за зняття готівки на суму, що перевищує залишок власних коштів, у банкоматах і пунктах видачі готівки будь-яких українських і закордонних банків, а також за операції з quasi-валютою за карткою становить 4% від суми зняття. Переказ з картки на картку або поточний рахунок фіз.особи в іншому українському банку (платіж по Україні) становить також 4% за рахунок кредитних коштів. Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) 6,4% на місяць (з 01.09.2020 року 6,2%). Якщо заборгованість вже від 121 (211) дня (до повного погашення), то нараховується штраф у розмірі 100,00 грн. та пеня у розмірі 6,4% (з 01.09.2020 року 6,2%) на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. При цьому діє ставка 0,00001% річних. Строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів. Так, в разі коли у клієнта закінчується пільговий період і клієнт не вносить мінімальний платіж, для того щоб не виходити в прострочення, то з першого дня пільгового періоду, коли клієнт розпочав використовувати кредитні кошти нараховується пеня, яка підлягає повному відшкодуванню також. Відповідно до Тарифів, дійсних над ату підписання: пільговий період за карткою до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); Розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% (з 01.09.2020 року 4%) від заборгованості (не менше 100,00 грн., але не більше залишку заборгованості). Відповідно до п. 5.16. розділу «5. Надання та обслуговування кредит» у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся Заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). Відповідно до п. 5.19. розділу, у випадку якщо істотне порушення Клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у п. 5.18., Кредит стає у формі «на вимогу», а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою Мобільного додатку направляє Клієнту Вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до п.п. 5.22. п. 2 розділу другого Умов у разі, кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 173 445 грн. 61 коп., витрат по картці на суму 261 093 грн. 29 коп., отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 87 647 грн. 68 коп. (261 093 грн. 29 коп. 173 445 грн. 61 коп.). Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. Поповнення, які проводив відповідач свідчать про те, що він усвідомлював, що винен Банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів, отже, з урахуванням вищесказаного присутні правові підстави для стягнення заборгованості з Боржника у повному обсязі. Також, банк звертає увагу, що після 15.03.2021 року відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості, тобто відповідач визнав наявність боргу.

20.03.2025 року представником відповідача адвокатом Мідяним Є.О. до суду подано заяву щодо оцінки доказів та врахування правових позицій Верховного суду. Кредитний договір, за посиланнями позивача, складається з Анкети-Заяви Позичальника від 26.10.2017 року, Тарифів і Умов обслуговування рахунків фізичних осіб. Однак, з наданої копії Анкети-Заяви не вбачається кредитний ліміт взагалі. До позовної заяви не було додано ніяких документів про встановлення кредитне ліміту взагалі. Позивач надав в процесі розгляду справи односторонні довідки про встановлення ліміту після того, як на цю обставину було вказано представником відповідача. Будь-яких підписів відповідача або повідомлень на його адресу з приводу встановлених лімітів кредитування немає. Згідно з довідкою банк нібито двічі змінював кредитний ліміт: 26.10.2017 року 20 000, 00 грн. та 22.02.2018 року 40 000, 00 грн. Далі весь позов грунтується на тому, що станом на 30.11.2019 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу з Договором сягнуло 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п.п. 5.16. п. 5 Розділу II Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, і вся заборгованість за кредитом стала простроченою. До позову було додано Розрахунок заборгованості та декілька разів надавав документ під назвою «рух коштів по картці», останній з яких: міститься на аркушах 3-15 Тома 2, але по суті це просто розширений розрахунок. Тобто, позиція позивача зводиться до застосування з 30.11.2019 року інших, ніж були до цього правил користування банківською карткою відповідача. На думку представника відповідача, якщо б у відповідача виникла заборгованість по його банківській картці, то цілком логічно, що це б відображалося у мобільному за стосунку. Згідно з довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 26.10.2017 року станом на 25.07.2022 року відсутня. Згідно з виписками по картці на рахунку перебуває 248,00 грн. і більше операцій не відбувалось. Тобто, баланс картки позитивний. Отже, позивач самостійно підтверджує відсутність заборгованості і в той же час подає позов, створюючи штучний розрахунок. Розрахунок робить представник позивача і може в ньому написати все що завгодно, а виписки з мобільного додатку робить програма і її не можливо обманути. Вона показує реальний стан речей відсутність заборгованості по картці. Зазначає, що банківські виписки як документ у справі відсутні. Позивач не надав жодного доказу існування цих Умов обслуговування рахунків фізичних осіб саме в цьому вигляді станом на момент виникнення спору відповідачем та ознайомлення з ними відповідача. Також, не додав жодного доказу про встановлення або наступну зміну ліміту кредитування. Позивач намагається створити уявлення про штучний борг, так як на його думку з 30.11.2019 року стали існувати інші правила користування банківською карткою. Виходячи з викладеного та враховуючи відсутність боргу по банківській картці просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Від представника позивача 20.03.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення банку. До позовної заяви були додані наступні докази, що підтверджують факт укладення Договору про надання банківських послуг від 26.10.2017 року: копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг; Витяг з Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів монобанк/ Універсал Банк; Витяг з Тарифів за карткою Мопобапк. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору, а перелічені документи формують Договір про надання банківських послуг в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з чим погодився відповідач шляхом підписання Анкети-заяви. Можливість та законність укладення договору вищевказаним способом зокрема підтверджується правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 та в постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 та ін. Окрім того, відповідно до п. 6 частини розділу І Умов і правил, що погодили сторони, банк та Клієнт узгодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у Мобільному додатку. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщується в Анкеті- Заяві, яка підписується Клієнтом. Підписанням Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (03107РВ06А731Е08ЕА936СЕ1АВ1Р47А8105486Р473Е6Б3169СВ8Р15ВВ5853Е28, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже, підписанням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 26.10.2017 року, а також засвідчив, що він повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Без погодження у мобільному застосунку «Монобанк» з Умовами і Правилами надання банківських послуг не є можливий вхід у головне меню застосунку «Монобанк». А без переходу у головне меню застосунку жодна особа не має технічної можливості проводити будь-які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту. Використання кредитних коштів підтверджується випискою, отже Боржник намагається приховати фактичні обставини справи, що погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг у застосунку «Монобанк», бо інакше він не мав би взагалі технічної можливості користуватися додатком «Монобанк» жодним чином. У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. На підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов' язки, які витікають із кредитного договору. Заповненням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом момент підписання, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Для підтвердження наявності та розміру заборгованості позивачем було надано Розрахунок заборгованості за договором станом на 15.03.2021 року та Деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку станом на 01.04.2021 року.

З деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову мав заборгованість перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у розмірі 113 203 грн. 32 коп. Для підтвердження фактів відкриття рахунку, отримання відповідачем банківської картки та встановлення кредитного ліміту позивачем було надано довідку про наявність рахунку та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, що є належними, допустимими та достатніми доказами. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку станом на 01.04.2021 року кредитний ліміт Боржника складав 40 000,00 грн., баланс складає в (мінус) 73 203 грн. 32 коп., себто заборгованість складала 113 203 грн. 32 коп. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 40 000,00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) 73 203 грн. 32 коп. В подальшому, як вже було зазначено позивачем у Заяві про надання доказів від 31.10.2023 року, відповідач сплатив частину заборгованості, а також йому відповідно до Умов і Правил обслуговування було нараховано судовий збір. Таким чином сума заборгованості відповідача станом на 31.10.2023 року склала: 87 647 грн. 68 коп., з яких: 85 377 грн. 68 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом та 2 270,00 грн. судові витрати (судовий збір). Варто зазначити, що станом на 20.03.2025 року заборгованість відповідача за Договором не змінилася та становить 87 647 грн. 68 коп. Для підтвердження вищезазначеного надано Деталізовану виписку про рух коштів по картці станом на 20.03.2025 року. Відповідно до Деталізованої виписки про рух коштів по картці станом на 20.03.2025 року всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 173 445 грн. 61 коп., та зроблено витрат по картці на суму 261 093 грн. 29 коп. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 87 647 грн. 68 коп. (261 093 грн. 29 коп. 173 445 грн. 61 коп. = 87 647 грн. 68 коп.). Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У зв' язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить суд задовольнити позовні вимоги за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити, врахувати усі письмові пояснення подані до суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свої інтерси в суді довірив прндстаіляти адвокату Медяному Є.О., яким через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі його та відповідача, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, врахувавши заперечення відповідача.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, надані сторонами під час розгляду справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі заява від 26.10.2017 року), в якій визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

У заяві ОСОБА_1 просив відкрити на своє ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний лімітна суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав: заяву від 26.10.2017 року (підписану відповідачем особисто), витяг з Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) від 27.09.2017 року (будь-який підпис (власний, електронний) відповідача відсутній), витяг з Тарифів за карткою Мonobank, Паспорт споживчого кредиту сервісу «Розстрочка» (без зазначення у ньому анкетних даних ідентифікуючих особу позичальника, а також номеру та дати укладення кредитного договору), в якому розмір загальних витрат за кредитом вказано від 1 000,00 грн до 100 000,00 грн. в залежності від суми, погодженої у заявці на кредит, виписку по особовому рахунку № НОМЕР_2 по картці № НОМЕР_3 за період з 26.10.2017 року по 19.03.2024 року.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту у сумі 40 000,00 грн., що підтверджується: довідкою банка від 29.03.2023 року про розмір встановленого кредитного ліміту станом на 29.03.2023 року за карткою № НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 121), довідкою про наявність рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я відповідача по картці № НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 123).

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором та Виписках по рахунку (т. 1 а.с. 5-7, 108-120, 162-174, 183-195, т. 2, а.с. 3-15).

Згідно з наданим позивачем Розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку, борг відповідача за вказаним договором станом на 19.03.2024 року становить 87 647 грн. 68 коп., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 62 022 грн. 44 коп. та 25 625 грн. 24 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача це баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

До того ж, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Позивачем надано Виписки по рахунку відповідача, відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до яких, відповідачу 26.10.2017 року було встановлено кредитний ліміт 20 000,00 грн., а 22.02.2018 року було підвищено кредитний ліміт до 40000,00 грн. (т. 1 а.с. 108-120, 162-174, 183-195, т. 2, а.с. 3-15).

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами надання вказаних коштів у сумі 40 000,00 грн.

Відповідачем до суду надано рух коштів по картці від 27.07.2022 року за період 01.06.2022 року по 30.06.2022 року баланс складає 248,00 грн. (т.1, а.с. 66), за період з 01.07.2022 року по 26.07.2022 року баланс складає 248,00 грн., тобто борг відсутній. Крім того, згідно з довідкою від 25.07.2022 року про відсутність заборгованості за договором про надання послуг «Монобанк» від 26.10.2017 року згідно з договором між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 про надання банківських послгу (№ картки 300366 від 26.10.2017 року станом на 25.07.2022 року заборгованість відсутня (т. 1, а.с. 64). Довідка підписана директором департаменту ризик-менеджмену з проекту монобанк ОСОБА_2 , має печатку банку.

14.02.2024 року відповідачем до суду надано рух коштів по картці від 09.02.2024 року за період 01.02.2024 року по 09.02.2024 року баланс складає 248,00 грн. (т.1, а.с. 212).

Представником позивача зазначені докази не спростовані.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У позовній заяві АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вказував на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

Однак, в долучених до позову документах відсутні належні та достовірні докази про те, що Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (monobank), Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» і Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача були підписані позичальником в подальшому за допомогою електронного підпису.

Крім того, долучена до позову сканкопія Анкети-Заяви від 26.10.2017 року підписана особисто відповідачем, а не за допомогою будь-яких інших видів особистого електронного підпису (т. 1, а.с. 8), а тому фактично вважається, що між сторонами було укладено кредитний договір у письмовій формі, на умовах, викладених у Анкеті-Заяві.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

ОСОБА_1 у заяві від 26.10.2017 року засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором.

Проте, у цій заяві не зазначено вид картки, яку бажає отримати відповідач, ні розмір процентної ставки, під яку надається кредит, ні розмір комісії, ні види послуг, за які йому має бути сплачено.

Обґрунтовуючи суму заборгованості позивач у поясненнях наголошує на тому, що відповідно до виписки про рух коштів ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 40 000,00 грн. та суми овердрафту в сумі 47 647 грн. 68 коп.

В той же час, відповідач у своїх запереченнях зазначає, що виписка про рух коштів по картці відповідача містить щомісячні списання відсотків, які не можуть вважатися тілом кредиту та грошовими коштами, використаними відповідачем.

Згідно з випискою про рух коштів по картці відповідача за період з 26.10.2017 року по 20.03.2025 року позивачем 01.12.2017 року здійснено списання відсотків за листопад 2017 року в сумі 716 грн. 28 коп. і заборгованість становить 561 грн. 29 коп.; 01.01.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за грудень 2017 року в сумі 650 грн. 20 коп. і заборгованість становить 647 грн. 96 коп.; 01.02.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за січень 2018 року в сумі 647 грн. 21 коп. і заборгованість становить 631 грн. 98 коп.; 01.03.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за лютий 2018 року в сумі 685 грн. 31 коп. і заборгованість становить 5 198 грн. 43 коп.; 01.04.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за березень 2018 року в сумі 1 267 грн. 69 коп. і заборгованість становить 1 263 грн. 88 коп.; 01.05.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за квітень 2018 року в сумі 1 273 грн. 83 коп. і заборгованість становить 1 166 грн. 92 коп.; 01.06.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за травень 2018 року в сумі 1 319 грн. 90 коп. і заборгованість становить 1 315 грн. 94 коп.; 01.07.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за червень 2018 року в сумі 2 710 грн. 72 коп. і заборгованість становить 7 469 грн. 12 коп.; 01.08.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за липень 2018 року в сумі 1 717 грн. 61 коп. і заборгованість становить 8 229 грн. 19 коп.; 01.09.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за серпень 2018 року в сумі 1 602 грн. 57 коп. і заборгованість становить 10 898 грн. 22 коп.; 01.10.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за вересень 2018 року в сумі 3 315 грн. 56 коп. і заборгованість становить 17 606 грн. 24 коп.; 01.11.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за жовень 2018 року в сумі 3 732 грн. 72 коп. і заборгованість становить 22 281 грн. 42 коп.; 01.12.2018 року позивачем здійснено списання відсотків за листопад 2018 року в сумі 3 849 грн. 06 коп. і заборгованість становить 24 728 грн. 38 коп.; 01.01.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за грудень 2018 року в сумі 2 441 грн. 96 коп. і заборгованість становить 22 448 грн. 24 коп.; 01.02.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за січень 2019 року в сумі 4 120 грн. 02 коп. і заборгованість становить 27 796 грн. 16 коп.; 01.03.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за лютий 2019 року в сумі 3 928 грн. 11 коп. і заборгованість становить 29 982 грн. 17 коп.; 01.04.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за березень 2019 року в сумі 4 522 грн. 94 коп. і заборгованість становить 32 583 грн. 01 коп.; 01.05.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за квітень 2019 року в сумі 4 532 грн. 68 коп. і заборгованість становить 35 123 грн. 59 коп.; 01.06.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за травень 2019 року в сумі 4 950 грн. 16 коп. і заборгованість становить 41 351 грн. 65 коп.; 01.07.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за червень 2019 року в сумі 4 973 грн. 11 коп. і заборгованість становить 42 652 грн. 68 коп.; 01.08.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за липень 2019 року в сумі 5 251 грн. 96 коп. і заборгованість становить 42 939 грн. 97 коп.; 01.09.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за серпень 2019 року в сумі 5 273 грн. 26 коп. і заборгованість становить 45 048 грн. 61 коп..; 01.10.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за вересень 2019 року в сумі 5 371 грн. 80 коп. і заборгованість становить 50 470 грн. 41 коп.; 01.11.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за жовтень 2019 року в сумі 5 907 грн. 67 коп. і заборгованість становить 56 478 грн. 08 коп.; 01.12.2019 року позивачем здійснено списання відсотків за листопад 2019 року в сумі 5 944 грн. 83 коп. і заборгованість становить 54 622 грн. 91 коп.; 01.01.2020 року позивачем здійснено списання відсотків за грудень 2019 року в сумі 6 172 грн. 10 коп. і заборгованість становить 60 895 грн. 01 коп.; 01.02.2020 року позивачем здійснено списання відсотків за січень 2020 року в сумі 6 563 грн. 01 коп. і заборгованість становить 67 558 грн. 02 коп.; 01.03.2020 року позивачем здійснено списання відсотків за лютий 2020 року в сумі 6 545 грн. 30 коп. і заборгованість становить 74 203 грн. 32 коп. Загальна сума списаних відсотків становить 99 987 грн. 57 коп.

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що позивачем нараховувались відповідачу проценти за користування кредитом. При цьому, проценти погашались, в тому числі, самим позивачем за рахунок кредитних коштів.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивачем не заявлено вимоги про стягнення відсотків.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Крім того, аналізуючи рух коштів по картці від 20.03.2025 року встановлено, що у борг 17.08.2021 року позивачем внесено «нарахування судових витрат» 2 270,00 грн, що є неприпустимим, так як питання щодо стягнення судових витрат вирішує суд під час ухвалення рішення.

Також, 01.11.2021 року позивачем внесено як борг суму в розмірі 3 569 грн. 34 коп. (деталі операці відповідальність за порушення грошового зобов`язання), 01.12.2021 року позивачем внесено суму в розмірі 3 553 грн. 02 коп. (деталі операці відповідальність за порушення грошового зобов`язання), 01.01.2022 року позивачем внесено суму в розмірі 3 414 грн. 57 коп. (деталі операці відповідальність за порушення грошового зобов`язання), 01.02.2022 року позивачем внесено суму в розмірі 2 837 грн. 43 коп. (деталі операці відповідальність за порушення грошового зобов`язання), загальна сума 13 374 грн. 36 коп.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було видано карту № НОМЕР_4 , тип рахунку Чорна картка, проте роздруківка руху коштів по картці від 20.03.2025 року, де зазначено інформацію по картці НОМЕР_5 , хоча інформації про заміну картки чи її перевипуск до суду не надано.

У заяві від 26.10.2017 року процентна ставка не зазначена. Крім цього, у цій заяві, підписаній сторонами (особисто позичальником та представником Банку), відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право на стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.10.2017 року, посилався на те, що 26.10.2017 року відповідач підписав Анкету-Заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що він погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.

При цьому, ні Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, підписана відповідачем, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування.

При цьому ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20.

Витяг з Умов і Правил обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи за карткою «Мonobank».

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (справа № 6-16цс15).

Отже, доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами та Тарифами, які набрали чинності та діяли станом на час укладення договору, а саме 26.10.2017 року, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином ознайомлений і погодив із зазначеними Умовами і Правилами.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, пені та неустойки, надані банком Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 року у справі № 697/302/20 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення заборгованості зроблено такий висновок:

«З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно, але помилився в частині мотивів такої відмови.»

Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання позивача на Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів від 27.09.2017 року, Тарифи картки Мonobank та Паспорт споживчого кредиту з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Анкеті-Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім (особисто) і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17)

Доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача із Умовами і Правилами та Тарифами, які набрали чинності та діяли станом на час укладення договору, а саме 26.10.2017 року, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином ознайомлений і погодився із зазначеними Умовами і Правилами.

Що стосується посилань позивача на положення Закону України «Про електронну комерцію», то норми вказаного Закону не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, оскільки між сторонами договір про надання банківських послуг було укладено в письмовій формі (Анкета-Заява від 26.10.2017 року містить особистий підпис відповідача), а не в електронній формі та в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання його електронного цифрового підпису.

Разом з тим, суд також встановив, що з огляду на відсутність в матеріалах справи підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування кредитною карткою у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказами було ознайомлено відповідача.

На підтвердження обставин, на які посилається АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у позові, ним мало бути надано умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору, однак таких документів надано не було.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77-80 ЦПК України).

Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що доводи позивача про те, що редакція Умов та правил, наявна в матеріалах справи, може носити показовий характер, може змінюватись та доповнюватись позивачем, а у суду під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов і правил, що доступні в публічному доступі в режимі реального часу, є необґрунтованими, з огляду на викладений позивачем в позові механізм реєстрації та отримання банківських послуг проекту Monobank, відповідно до якого ознайомлення клієнта з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту відбувається не в публічному доступі на сайті банку, а в мобільному додатку, і теоретична можливість суду самостійно перевірити актуальність Умов і правил як не доводить, так і не спростовує обставин ознайомлення відповідача під час укладення договору з документами саме в тій редакції, яка діяла на 26.10.2017 року.

Під час розгляду справи позивачем не було заявлено клопотань про дослідження електронного доказу, зокрема Умов і правил обслуговування рахунків фізичних осіб на сайті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а відповідно до ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Доводи, що відповідачем було неодноразово здійснено банківські операції з використанням власної картки, і таким чином відповідач був обізнаний про нарахування відсотків, штрафів, комісії за користування кредитними коштами та надавав свою згоду на нарахування вказаних платежів, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29.11.2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11.11.1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22.11.1995 року у справі «S. W.проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені уст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У цьому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі Закон № 1023-XII).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII, споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Зважаючи на наведене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Суд звертає увагу, що зазначене вище спростовує доводи наведені в позові АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо необхідності розцінювати наявні в матеріалах справи Умови обслуговування рахунків фізичної особи як стандартну форму договору приєднання.

Отже, враховуючи вищевказане, а також установлену судову практику у вказаних правовідносинах, суд приходить до вмотивованого висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредиту, а також відповідальність у вигляді сплати грошових коштів за порушення грошового зобов`язання за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не містить кредитний договір, укладений у вигляді Анкети-заяви від 26.10.2017 року, і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті у повному обсязі, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично невиплаченої суми отриманих кредитних коштів.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту, що становив 40 000,00 грн, тобто тіло наданого відповідачу кредиту не може перевищувати вказану суму.

Між тим позивач просить стягнути тіло кредиту в розмірі 62 022 грн. 44 коп.

За своєю суттю заборгованість за тілом кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами та пенею, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти.

При цьому позивач у позовній заяві не просить стягнути відсотки за користування кредитом.

Позивач також не посилається на конкретні положення умов укладеного із відповідачем договору чи положення законодавства, які дозволяють включати до суми заборгованості за тілом кредиту інші нарахування (пені, комісії, відсотки тощо).

Судом обраховано, що позивачем здійснено списання відсотків на суму 99 987 грн. 57 коп., крім того до суми боргу внесено нарахування судових витрат 2 270,00 грн. та 13 374 грн. 36 коп. відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, оскільки в Анкеті-заяві від 26.10.2017 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків. Внаслідок таких дій банку тіло кредиту безпідставно збільшено на суму нарахованих та несплачених відповідачем відсотків за користування кредитом та не враховані в погашення боргу списані суми відсотків, однак з одного боку фактично зазначена сума позичальником не витрачалася, а з іншого заборгованість за тілом кредиту не зменшувалась, а тому визначена банком заборгованість за тілом кредиту з урахуванням відсотків є необґрунтованою.

За таких обставин, нарахування заборгованості в частині відсотків здійснювалось банком неправомірно, тому не підлягають стягненню, а отже кошти, автоматично списані в рахунок відсотків з карткового рахунку ОСОБА_1 слід враховувати при визначенні загального розміру заборгованості.

Наведене також узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 року по справі № 545/2248/17.

Так, з виписки вбачається, що за період користування кредитною карткою ОСОБА_1 банком нараховано до платежів за відсотками 99 987 грн. 57 коп., які автоматично списувались з рахунку відповідача, які слід вирахувати із загальної заборгованості.

Наведене також узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 року по справі № 545/2248/17.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за доцільне позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Щодо строку позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Представником відповідача адвокатом Мідяним Є.О. заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин (т. 1, а.с. 134).

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема , до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідач ОСОБА_1 активно користувався карткою протягом 2017-2023 років, отримував кошти банку, про що свідчить розрахунок заборгованості та останній раз погашав заборгованість: 23.06.2021 року 500,00 грн.,13.08.2021 року 2 000,00 грн., 24.11.2021 1 700,00 грн., 21.12.2021 року 32 000,00 грн., 17.07.2023 року 5 000 грн., що спростовує доводи відповідача про відсутність заборгованості.

Суд вважає, що дії відповідача по сплаті заборгованості свідчили про визнання ним свого боргу, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності з цього часу починається заново, тому доводи відповідача про сплив позовної давності суперечить наданим суду доказам.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повернуті, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, суд вважає понесені судові витрати Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити за ними.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик