Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1926/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05.05.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/1926/24,

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

предмет позову стягнення заборгованості,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», (надалі по тексту - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову представник позивача Петренко Н.С. вказала, що 31.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00607.005321668, який за своєю природою є змішаним договором кредиту і договору страхування, та відповідно до умов якого банк надає позичальнику Кредит у розмірі 44788 грн, а позичальник отримує кредит, і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників, в тому числі ТОВ «СВЕА Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019

Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА Фінанс», станом на дату подачі позову, складає 112444,95 грн з яких: заборгованість за основним боргом 42959,22 грн, заборгованість за відсотками 31098,83 грн, заборгованість за іншими процентними платежами 38386,90 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені судові витрати.

Відзив на позов відповідач до суду не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача Петренко Н.С. разом із позовною заявою подала клопотання, у якому просила справу розглянути за відсутності представника позивача, при ухваленні заочного рішення по справі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

02.12.2024 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

31.03.2025 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 31.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00607.005321668, відповідно до умов якого банк надає позичальнику Кредит у сумі 44788 грн, процентна ставка змінювана 21,99 % річних, строк кредиту: 36місяців, дата повернення кредиту 31.05.2022. (а.с. 11)

Відповідно до п.1.7 кредитного договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 44788 грн на рахунок № НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок коштів кредиту в розмірі 3885,72 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору.

Згідно з п.1.8 кредитного договору Змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу Банку в розмірі 12,49 %.

Відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку сплачується згідно діючих тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку: www.ideabank.

Відповідачем ОСОБА_1 також підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення. (а.с. 12)

Паспортом споживчого кредиту також визначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту. Конкретні розміри плати за обслуговування кредиту (платежі за додаткові та супутні послуги) визначені у пункті 5 Паспорту споживчого кредиту (у графіку щомісячних платежів), та становлять різні суми починаючи у спадаючому розмірі від 1824,48 грн (дата платежу 02.07.2019) до 256,90 грн (дата платежу 31.05.2022), щомісячно, протягом 36 місяців (тобто 36 щомісячних платежів).

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредит у вказаній сумі та перерахував визначений договором страховий внесок, що підтверджується даними ордерів-розпоряджень № 1 та № 2 від 31.05.2019. (а.с. 13)

З відомостей виписки по рахунку ОСОБА_1 по кредиту № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 за період з 31.05.2019 по 16.01.2020 вбачається зарахування на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 44788 грн, а також те, що відповідач вносив кошти на погашення кредитної заборгованості (а.с. 21-23).

За даними довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019, виданої АТ «Ідея Банк», розрахунок боргу станом на 25.07.2023 становить 112444,95 грн, та складається з: 42959,22 грн - заборгованість за основним боргом, 31098,83 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 38386,90 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. (а.с. 20)

25.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (надалі - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Фактор) набуло за плату права вимоги за первинними договорами до боржників АТ «Ідея Банк» (Клієнт), які визначені в реєстрі боржників, що підтверджується даними договору факторингу та платіжної інструкції № 9217 від 26.07.2023 про оплату фінансування згідно договору факторингу. (а.с. 24-43, а.с. 45)

У витязі з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 під № з/ 2296 значиться боржник ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019, сума кредиту 44788, валюта UAH, заборгованість за основним боргом: 42959,22 грн, заборгованість за відсотками: 31098,83 грн, заборгованість за комісіями: 38386,90 грн, загальна сума заборгованості 112444,95 грн, кількість днів прострочення: 1293, фінансова установа, що видала кредит АТ «Ідея Банк», дата останнього платежу: 16.01.2020, сума останнього платежу: 2,28, сума всіх платежів боржника: 17152,28 (а.с. 44)

Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». (а.с. 46-47).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, § 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

V. Оцінка суду

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 належним чином не виконував, а тому з нього на користь правонаступника кредитора АТ «Ідея Банк» - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 42959,22 грн, та заборгованість за відсотками.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями (у позовній заяві - іншими процентними платежами) в розмірі 38386,90 грн, суд зазначає про таке.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Як встановлено судом, Паспортом споживчого кредиту визначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту. Конкретні розміри плати за обслуговування кредиту (платежі за додаткові та супутні послуги) визначені у пункті 5 Паспорту споживчого кредиту (у графіку щомісячних платежів), та становлять різні суми починаючи у спадаючому розмірі від 1824,48 грн (дата платежу 02.07.2019) до 256,90 грн (дата платежу 31.05.2022), щомісячно, протягом 36 місяців (тобто 36 щомісячних платежів). Загальна сума таких платежів становить 37464,98 грн (а.с. 12)

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини у сфері надання споживчих кредитів регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Так, за змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» №1734-VІІІ (в редакції станом на дату укладення кредитного договору) (надалі Закон №1734-VІІІ) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону №1734-VІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг (частина 1). Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом (частина 2).

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж Постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 роз`яснено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»».

Судом встановлено, що пунктом 1.5 кредитного договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 ОСОБА_1 встановлено плату за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 «Інші послуги Банку», без уточнення у договорі переліку таких послуг.

При цьому, позивачем не надано суду доказів надання таких послуг кредитодавцем відповідачу, а також доказів погодження АТ «Ідея Банк» переліку таких послуг зі споживачем ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019.

Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту та її розмір, передбачені у Паспорті споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до кредитного договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 - у п. 2 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, грн.» зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,50% щомісячно від початкової суми кредиту, а загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості зазначений у пункті 5 «Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення» - «Інші послуги банку» та складає 37464,98 грн, який розділений на 36 платежів за спаданням від суми 1824,48 грн (перший платіж) до суми 256,90 грн (останній платіж).

При цьому, як у в кредитному договорі, так і в паспорті споживчого кредиту, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем під час укладення кредитного договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019, то положення пункту 1.5 кредитного договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019, та пункту 2 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, грн.», пункті 5 «Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення» - «Інші послуги банку» паспорту споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до договору № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту у розмірі 2,50% від початкової суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями (у позовній заяві - іншими процентними платежами) в розмірі 38386,90 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

З огляду на нікчемність пунктів договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, має бути здійснений перерахунок заборгованості позичальнику за кредитним договором, що забезпечує захист інтересу відповідача у правовій визначеності.

Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З наданої позивачем виписки по рахунку (а.с. 21-23) слідує, що ОСОБА_1 сплатив на користь Банку 10274,89 грн, які були віднесені в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту.

Як встановлено судом, заборгованість за кредитним договором, яка рахується за відповідачем, складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 42959,22 грн, та заборгованості за відсотками в розмірі 31098,83 грн.

На підставі ст. 534 ЦК України сплачені відповідачем кошти за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 10274,89 грн мають бути віднесені в першу чергу на сплату заборгованості за відсотками за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 20823,94 грн (31098,83 грн 10274,89 грн).

Таким чином, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача ОСОБА_1 на користь правонаступника кредитора АТ «Ідея Банк» - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 42959,22 грн, та заборгованість за відсотками в розмірі 20823,94 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено на 56,72 % (63783,16 грн х 100: 112444,95 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1374 грн (2422,4 грн. х 56,72 %:100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 633, 634, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором кредиту та страхування № Z06.00607.005321668 від 31.05.2019 в розмірі 42959,22 грн за основною сумою боргу, 20823,94 грн - заборгованість за відсотками, а всього кошти в сумі 63783,16 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1374 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Суддя Р. В. Вознюк