Справа № 127/4413/25
Провадження № 2/127/703/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Шаміної Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ТОВ «Цикл Фінанс» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3757, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит. Між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» 28 березня 2024 року було укладено договір факторингу №28/03/24, у відповідності до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» належні йому права вимоги до відповідача за кредитним договором №3757. Всупереч умовам вказаного кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, заборгованість не погасив. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №3757 від 18.12.2021 року становить 77372,95 грн, з яких: 37196,19 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 0,76 гривень - заборгованість по відсотках, 40176,00 гривень - заборгованість по комісії. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про стягнення на його користь з відповідача заборгованості у розмірі 77372,95 грн. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням 912, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомленням, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3757, за умовами якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором (п. 1.1. договору).

Кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 37200,00 грн; строк кредитування 24 місяців; кінцева дата повернення кредиту 18 грудня 2023 року; цільове призначення на споживчі потреби; процентна ставка за користуання кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 18.12.2021 по 17.07.2022 7% від суми кредиту, з 18.07.2022 по 17.01.2023 5,5% від суми кредиту, з 18.01.2023 по 17.07.2023 4% від суми кредиту, з 18.07.2023 по 18.12.2023 2,25% від суми кредиту. У разі не повернення суми кредиту в терміни, встановлені договором ( в дати, передбачені графіком платежів, в кінцеву дату повернення кредиту, або іншу дату, визначену банком у письмовій вимозі у випадку порушення клієнтом умов договору), клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України) в розмірі 56,00% процентів річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості (п. 1.2. договору).

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 18.12.2021 по 27.03.2024. (а. с. 50-77).

28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників, вказаних у додатку до договору. (а.с. 17-20)

Факт сплати за відступлення права вимоги підтверджується копією платіжної інструкції №6041 від 28.03.2024. (а.с. 31)

Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024, до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 3757 від 18.12.2021, позичальником за яким є ОСОБА_1 , загальна заборгованість 77372,95 грн (а.с. 12).

03.01.2025 представник позивача направив відповідачу вимогу, в якій повідомив про заміну кредитора у зобов`язанні та про необхідність сплатити суму боргу у розмірі 77372,95 грн (а.с. 9)

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1ст. 1Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 610ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що 18 грудня 2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3757, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 37200,00 грн.

Однак, відповідач умови договору порушив, кошти сплачував невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту у розмірі 37196,19 грн.

Враховуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (частина перша статті 1048 ЦК України).

Сторони в договорі про надання кредиту погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. Відповідач умови договору не виконав, а тому у нього виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 0,73 грн. Свого розрахунку заборгованості відповідач не надав, аби спростувати розрахунок позивача, а тому саме така сума відсотків підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту у сумі 40176,00 грн, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів наявності додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, їх переліку та докази їх погодження первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» зі споживачем при укладенні даного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними згідно з ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 40176,00 грн заборгованості по комісії слід відмовити.

Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитом, а саме: 3,81 грн 18.01.2022.

Таким чином, прострочена заборгованість по тілу кредиту становить 37196,19 грн.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість на суму 37196,92 грн, з яких: 37196,19 грн - заборгованість по тілу кредиту, 0,73 грн - заборгованість по відсоткам.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1164,56 грн пропорційно до задоволених вимог з урахуванням понижуючого коефіцієнта.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А. та копію додаткової угоди №3757 від 27.01.2025 до договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025; копію акту 3757 про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.01.2025; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М. А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості.

З копії акту 9132 про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.01.2025 вбачається, що розмір винагороди адвокатського об`єднання за підготовку і подання позовної заяви становить 6000 грн.

На підтвердження оплати цих послуг надано копію платіжної інструкції в національній валюті від 27.01.2025 №8361.

Отже, судом встановлено, що ТОВ «Цикл Фінанс» здійснено оплату правничої допомоги за підготовку і подання позовної заяви щодо відповідача.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2884,49 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 610, 611, 1046-1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 223, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3757 від 18 грудня 2021 року у розмірі 37196,92 грн (тридцять сім тисяч сто дев`яносто шість гривень дев`яносто дві копійки), з яких: 37196,19 грн - заборгованість по тілу кредиту, 0,73 грн - заборгованість по відсоткам.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судовий збір в розмірі 1164,56 грн (одна тисяча сто шістдесят чотири гривні п`ятдесят шість копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2884,49 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні сорок дев`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», , місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна