Провадження № 2/202/847/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суду міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Мають повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Її дохід складає 3250,70 грн. на місяць, інших доходів не має.

Дочка навчається на 1 курсі ВП «Дніпровський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури» за спеціальністю «022 Дизайн», денної форми навчання на контрактній основі.

Вартість навчання згідно з договором про надання освітніх послуг складає 40 000 грн. на рік.

Крім того, дочка є інвалідом з дитинства. За рішенням МСЕК від 31.07.2024 (довідка серія 12ААД №087092) їй встановлена друга група інвалідності.

Відповідно до довідки ЛКК № 539 від 14.06.2024 дочка постійно приймає препарати для корекції лікування та потребує періодичного дороговартісного обстеження.

Відповідач є працездатним, на даний час є військовослужбовцем, отримує заробітну плату (дохід) в розмірі 65376,28 грн. на місяць, що підтверджується довідкою-розрахунком з місця служби.

Відповідач інших дітей не має. Аліментів нікому не сплачує.

Отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дочки.

Враховуючи витрати на навчання та постійне лікування дочки, вважає, що сума аліментів повинна бути збільшена на 3000 грн. щомісяця.

За цих підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Також просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь, враховуючи постійні витрати на навчання та лікування повнолітньої дочки ОСОБА_4 , щомісячну суму аліментів, збільшену на 3000 грн. щомісяця.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку судового розгляду представником відповідача-адвокатом Дрозд В.Р. був поданий відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 березня 2022 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, а також 1000 грн. на утримання позивачки. До повноліття дочки він у повному обсязі сплачував аліменти на дочку та її матір.

01.08.2023 він мобілізувався до Збройних Сил України.

З початком війни позивач разом із дочкою перебувають у м. Люблін Польщі, де отримують дохід, активно подорожують, що вимагає певних фінансових витрат.

Дочка навчається дистанційно.

Після того як позивач з дочкою виїхала до Польщі, він несе витрати по сплаті комунальних послуг та утримання квартири, в якій вони проживали.

Його заробітна плата в ЗСУ не є фіксованою, залежить від бойових виходів. Він несе витрати на лікування та постійне придбання необхідної амуніції.

В період з 25.03.2024 по 12.04.2024 він знаходився на стаціонарному лікуванні. Має захворювання серця, переніс інфекційний ендокардит з ураженням аортального клапану у 2015 році. Страждає на гіпертонічну хворобу, цукровий діабет, має хронічну хворобу нирок тощо. Значну частину коштів витрачає на лікування.

Також на його утриманні перебуває теперішня дружина та її дочка. Дружина працює молодшою медичною сестрою та отримує незначний дохід. Її дочка, 2008 року народження, навчається на денному відділенні на бюджетній основі, не працевлаштована.

Звертає увагу, що у позовній заяві позивач обґрунтовує вимогу про стягнення додаткових коштів необхідністю придбання ліків та оплатою вартісного лікування. Однак не зазначає конкретного виду лікування, його вартості і не надає доказів понесених витрат.

Вважає, що вимога про стягнення додаткових витрат у розмірі 3000 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На думку відповідача, аліменти можуть бути стягнуті в розмірі не більше 1/6 частини доходу, оскільки він несе додаткові витрати на лікування, придбання амуніції та утримує також власну родину.

Його середній дохід на місяць складає 55 318,82 грн., тому 1/6 частина заробітку (9219,80 грн.) буде достатньою сумою для забезпечення дитини, враховуючи те, що ним також забезпечено дочку житлом.

Отже, просить відмовити в задоволенні позову, а в разі визнання позову обґрунтованим задовольнити позов частково, визначивши аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року було визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_2 для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Позивач у судове засідання не з`явилися, повідомлялася про розгляд справи.

З огляду на предмет позову стягнення аліментів, нескладність справи, подання сторонами всіх наявних у них доказів, перебування позивача за кордоном, суд вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи, який здійснюється в умовах воєнного стану внаслідок збройної агресії проти України, а тому вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, що відповідач перебуває на військовій службі у ЗСУ, має проблеми зі здоров`ям, надавав фінансову допомогу дочці. Також просила врахувати, що ОСОБА_4 було відраховано з навчального закладу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи.

Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.

Згідно з рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 березня 2022 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.

До досягнення дочкою повноліття відповідачем сплачувалися аліменти на її утримання.

Відповідно до витягу з наказу від 30 серпня 2024 № 3/48-с «Про зарахування на навчання» ОСОБА_4 було зараховано з 02.09.2024 студенткою 1 курсу очної денної форми здобуття освіти до Відокремленого підрозділу «Дніпровський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури» за спеціальністю «022 Дизайн». Згідно з копією договору про здобуття вищої освіти від 26.08.2024 вартість за семестр складає 20 000 грн.

Згідно з копією наказу № 3/7-с від 29.01.2025 «Про відрахування» ОСОБА_4 відраховано 29.01.2025 з ВП «Дніпровський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури» за порушення умов договору та невиконання індивідуального плану.

Крім того, згідно з листом ВП «Дніпровський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури» від 03.02.2025 № 362 оплату за навчання за 2025 рік здійснено не було.

При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 (провадження №61-20178св18) за змістом статті 199 СК України законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, тобто на весь період навчання, який охоплює час від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд вважає доведеним, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_4 у ВП «Дніпровський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури» в період з 02 вересня 2024 року по 29 січня 2025 року вона потребувала матеріальної допомоги, яку відповідач як батько має можливість їй надавати, оскільки знаходиться у працездатному віці, є військовослужбовцем, отримує дохід.

Приймаючи до уваги матеріальний стан сторін, всі інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, зокрема стан здоров`я відповідача, а також той факт, що ОСОБА_4 було відраховано з 29 січня 2025 року з навчального закладу, при цьому нею не були у 2025 році понесені витрати на оплату навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 (однієї шостої частини) заробітку (доходу) щомісячно за період її навчання з 02 вересня 2024 року по 29 січня 2025 року.

Щодо визначення мінімального розміру аліментів - не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, то зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки мінімальний розмір аліментів встановлений законом лише для осіб, які не досягти повноліття, водночас у цій справі заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з проводженням нею навчання.

Крім того, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення щомісяця додатково 3 000 грн. через необхідність постійного лікування повнолітньої дочки ОСОБА_4 , оскільки обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей та його виконання врегульовано главою 16 СК України.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Водночас обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) встановлений статтею 185 СК України.

За змістом цієї статті правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину поширюються на правовідносини щодо обов`язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей.

Тобто главою 16 СК України не передбачено можливість стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і так само не передбачено застосування ст. 185 цього Кодексу до цих правовідносин.

Отже, той факт, що ОСОБА_4 була визнана інвалідом не є підставою для стягнення з відповідача аліментів у збільшеному розмірі, оскільки вона досягла повноліття і позов із підстав, передбачених статтею 198 СК України, у зв`язку з її непрацездатністю не заявлявся.

З урахуванням вищенаведеного, позов в частині стягнення з відповідача щомісячно 3000 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Поряд із цим суд враховує, що на час розгляду і вирішення справи повнолітня ОСОБА_4 не навчається і не потребує матеріальної допомоги. У цій справі аліменти присуджуються за період з 02.09.2024 по 29.01.2025. Тому суд не допускає негайного виконання рішення.

Згідно з пунктами 3 та 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тож, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, такі витрати з них судом не стягуються.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ), про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 (однієї шостої частини) заробітку (доходу) щомісячно за період її навчання з 02 вересня 2024 року по 29 січня 2025 року.

В іншій частині позову відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко