Справа № 697/1527/24
Провадження № 2/697/573/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю: секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі також ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту 501216199 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн., строк кредиту 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою з 12 по 23-й місяць 28,00%, з 24 по 24 місяць 23,00%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 50 000,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 74 793,81 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 46 094,37 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 28 699,44 грн.

20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501216199 від 13.12.2019.

Згідно з розрахунком заборгованості за ОСОБА_1 станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 74 793,81 грн.

Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 793,81 грн., сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2025 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яресько Т.В. про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.02.2025 по справі № 697/1527/24 задоволено; заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.02.2025 скасовано; призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.125-127).

14.04.2025 від представника відповідача - адвоката Яресько Т.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позовні вимоги визнає частково та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за угодою про надання кредиту від 13.12.2019 № 501216199 в загальному розмірі 53 838,91 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40 104,49 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 13 734,42 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовити; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 1 049,10 грн.; розстрочити виконання рішення суду зі стягнення загальної суми заборгованості за Угодою про надання кредиту від 13.12.2019 № 501216199 та судових витрат у загальному розмірі 54 888,01 грн. на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 4 574,00 грн.

Пояснив, що відповідач акцентує увагу, що позовні вимоги пред`явлені до неї визнає виключно частково та вважає, що зазначений позов може бути задоволений виключно частково, оскільки розмір заборгованості перед позивачем містить необгрунтовані нарахування, на підставі яких позивач сформував позовні вимоги, а отже, позовні вимоги позивача не в повній мірі відповідають нормам чинного законодавства України.

13.12.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем було укладено Угоду про надання кредиту № 501216199 шляхом оформлення відповідної оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501216199 та отримання відповідного Акцепту про надання кредиту № 501216199. Даний факт відповідач не заперечує.

Умовами даного кредитного договору визначено «Умови споживчого кредиту», а саме що відповідачу надається сума кредитних коштів готівкою у розмірі 50 000,00 грн. зі строком кредитування 48 місяців.

При цьому сторонами кредитного договору узгоджені відсотки: процентна ставка 33% річних (28,00% - за період з 12-го по 23-й місяць користування кредитом, 23,00% за період з 24-го по 48-й місяць користування кредитом).

Тобто, фактично за перший рік користування кредитом процентна ставка 33% річних, за другий рік користування кредитом 28% річних, а починаючи з третього року до кінці строку кредитування 23% річних.

Позивач стверджує, що АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 50 000,00 грн., а відповідач в свою чергу, умови Кредитного договору не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед АТ «АЛЬФА-БАНК», що станом на 20.09.2021 становила 74 793,81 грн., що складалася з 46 094,37 грн. заборгованості за тілом кредиту, 28 699,44 грн. заборгованості за відсотками.

20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та позивачем було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором. Позивач нараховував додаткові платежі після відступлення йому прав грошової вимоги за кредитним договором.

Таким чином, на думку позивача заборгованість відповідача перед ним становить зазначені вище 74 793,81 грн., що складалося з 46 094,37 грн. заборгованості за тілом кредиту, 28 699,44 грн. заборгованості за відсотками. Також, додатково позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 7 100,00 грн.

Відповідач вважає дану суму необгрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства та сталій судовій практиці.

Відповідач визнає факт укладення кредитного договору та отримання коштів.

Водночас, як вбачається з Додатку № 1 до кредитного договору в розділі «Платежі за додаткові та супутні послуги» з відповідача протягом строку кредитування щомісячно списувалася комісія за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 750,00 грн.

Дані списання підтверджуються виписками, де наявні платежі з призначенням «Сплата комісій за кредитним договором», якраз у розмірі 750,00 грн. щомісяця.

Як вбачається з виписки та розрахунку наданих позивачем, всього таких комісій за розрахунково-касове обслуговування первісним кредитором нараховано у розмірі 15 925,00 грн.

Відповідач до 13.07.2020 здійснювала оплати по кредиту. Частина даних оплат йшла на погашення комісій РКО.

Як вбачається з розрахунку, 5 250,00 грн. первісним кредитором було спрямовано саме на погашення комісій РКО, а інша частина в розмірі 10 675,00 грн. була переведена в прострочку.

Відповідач не може погодитись з даним нарахуванням, оскільки вони є протизаконними.

Враховуючи те, що відповідачу нараховувалась та стягувалась щомісячна плата за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту, є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсним судом. Як видно з розрахунку, наданого позивачем, такі платежі носили щомісячний характер, хоча відповідач не звертався до банку про надання певного виду послуг, і розмір їх є в сукупності досить значним, такі платежі є покладенням на позичальника значного фінансового тягаря, який не є виправданим та є безпідставним.

Враховуючи, що первісний кредитор зарахував щомісячні платежі комісій РКО в загальний розмір заборгованості, відповідач вважає, що позивачу в принципі має бути відмовлено в частині стягнення заборгованості у розмірі 15 925,00 грн.

Аналізуючи додаток № 1 до кредитного договору вбачається, що щомісячне стягнення 750,00 грн. є нікчемним, а отже, розмір обов`язкового щомісячного платежу, що визначений в графі 4 додатку № 1 у розмірі 2 638,58 грн. потребує корегування на дану суму і становить 2 638,58 грн. 750,00 грн. = 1 888,58 грн. Однак, з врахуванням переплат відповідача розмір мінімального платежу в подальшому зменшувався, оскільки зменшувалося тіло кредиту.

Оскільки позивач стягує заборгованість станом на 20.09.2021, то з врахуванням умов кредитного договору (разом з додатком № 1 до кредитного договору, без врахування нікчемних нарахувань комісій РКО), за перший рік користування кредитними коштами (з 13.12.2019 по 12.12.2020) проценти нараховувалися за річною процентною ставкою 33%, а з 13.12.2020 по 20.09.2021 за річною процентною ставкою 28%.

При цьому за основу контр-розрахунку взяті розрахункові періоди з додатку № 1 до кредитного договору, з врахуванням узгодженої кількості днів в розрахункових періодах.

Звертають увагу, що за період з 13.12.2019 по 12.07.2020 відповідач не порушувала умов кредитного договору, здійснюючи мінімальні платежі для погашення нарахованих відсотків, а відповідно в неї не виникало прострочення заборгованості. Прострочена заборгованість з`явилася у відповідача виключно після 13.07.2020.

Таким чином, з врахуванням нікчемності комісій РКО та проведеного контр-розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем складає 53 838,91 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40 104,49 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 13 734,42 грн. Даний розмір заборгованості відповідач визнає.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2023 між позивачем та адвокатом Макєєвим В.М. укладено договір про надання правничої допомоги № 05-10/23, відповідно до умов якого адвокат Макєєв В.М. надає позивачу послугу захисту прав та інтересів під час розгляду судом будь-якої інстанції справи у якій позивач є учасником.

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 «Ціна та порядок здійснення розрахунку» договору про надання правничої допомоги № 05-10/2023, вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1 000,00 грн. Конкретні суми до оплати наводяться у акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом.

Згідно до акту № 1 приймання передачі виконаних робіт від 07.03.2024 адвокат Макєєв В.М. надав, а позивач прийняв юридичні послуги у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вартість послуг 7 100,00 грн. Сплата даної суми підтверджується наданою платіжною інструкцією № 1123 від 07.03.2024.

Разом з тим, відповідно до зазначеного акта № 1 приймання-передачі виконаних робіт від 07.03.2024, адвокат Макєєв В.М. надав, а позивач прийняв наступні юридичні послуги: надання первинної консультації замовнику у справі, на що витрачено 1 год., вартість 1 000,00 грн.; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та ЄСПЛ, на що витрачено 3 год., вартість 3 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви, на що витрачено 3,1 год., вартість 3 100,00 грн. Всього вартість юридичних послуг 7 100,00 грн.

Проте, як вбачається з ЄДРСР, наразі на дату подання відзиву, в реєстрі перебуває 28 рішень за позовом ТОВ «Еліт Фінанс» до боржників по кредитним договорам, укладеним з АТ «Альфа Банк», де правничу допомогу надавав саме адвокат Макєєв В.М.

Таким чином, потреба позивача у «первинній консультації протягом 1 години», а також адвоката Макєєва В.М. в «правовому аналізі наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та ЄСПЛ» з витратою на це 3 годин, є більш ніж суттєвою та такою, що необхідна.

Отже, враховуючи явно штучно створений перелік послуг адвоката Макєєва В.М., в якому не було потреби ні позивачу, ні самому адвокату, на думку відповідача, розмір компенсації правничої допомоги, яку поніс позивач необхідно зменшити до 3 100,00 грн. за послуги з підготовки та подання позовної заяви.

Представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Т.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 25047 від 12.03.2025.

12.03.2025 між відповідачем та адвокатом Яресько Т.В. було підписано додаток № 1 до договору.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 до договору: «Вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований гонорар у розмірі 12 000,00 грн.».

12.03.2025 відповідачем були сплачені кошти у розмірі 12 000,00 грн. шляхом авансування, про що відповідач отримав від адвоката Яресько Т.В. розрахункову квитанцію № 12/03/25 від 12.03.2025, як це передбачено п. 7.5. додатку № 1 до договору.

11.04.2025 адвокат Яресько Т.В. та відповідач підписали акт приймання-передачі послуг № 1 від 11.04.2025 тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі.

Також, 11.04.2025 адвокат Яресько Т.В. та відповідач підписали детальний опис наданих послуг, як це передбачено ЦК України.

Враховуючи, що відповідач визнає позов в розмірі 53 838,91 грн., у разі задоволення позову частково в цих межах, розмір судових витрат покладається на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач заявив позовні вимоги у розмірі 74 793,81 грн., а відповідач визнав їх в розмірі 53 838,91 грн., то відсоток задоволених позовних вимог складає 53 838,91 грн. х 100% / 74 793,81 грн. = 71,98%.

Таким чином, враховуючи, що судовий збір сплачений позивачем становив 3 028,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по компенсації судового збору у розмірі 3 028,00 х 71,98% / 100% = 2 179,65 грн.

Також, з врахуванням клопотання про зменшення розміру правничої допомоги до 3 100,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по компенсації правничої допомоги у розмірі 3 100,00 х 71,98% / 100% = 2 231,48 грн.

Водночас, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати щодо компенсації наданої правничої допомоги у розмірі 12 000,00 грн. х (100% - 71,98%) / 100% = 3 362,03 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 2 179,65 грн. + 2 231,48 грн. 3 362,03 грн. = 1 049,10 грн.

Відповідач визнає розмір заборгованості в сумі 53 838,91 грн.. Разом з тим, відповідач перебуває наразі в тяжкому матеріальному становищі, її дохід мінливий та нерегулярний, оскільки вона з червня 2021 року після втрати роботи має виключно підробітки та офіційно не працює, тому сплатити всю суму заборгованості відповідач одним платежем не може фізично, що підтверджується наданим з відзивом витягом з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5).

Відповідач хоче виконати рішення суду та сплатити заборгованість позивачу, разом з тим, скрутне матеріальне становище не дає можливості цього зробити, тому відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду зі стягнення загальної суми боргу та судових витрат, що загалом визнаються відповідачем у загальному розмірі 54 888,01 грн. на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 4 574,00 грн. (а.с.135-147).

В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.64-65).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Яресько Т.В.

Представник відповідача адвокат Яресько Т.В. у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без участі відповідача та її представника, позицію, викладену відповідачем у відзиві підтримує та просить задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 53 838,91 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 049,10 грн.; розстрочити виконання рішення суду в загальному розмірі 54 888,01 грн. на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 4 574,00 грн. (а.с.167-168).

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 13.12.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір шляхом підписання Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501216199, згідно умов якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн. (а.с.5).

Оферта містить умови споживчого кредиту, а саме: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту 50 000,00 грн., процентна ставка 33,00% річних (28,00% - за період з 12-го по 23-й місяць користування кредитом, 23,00% за період з 24-го по 48-й місяць користування кредитом), тип ставки фіксована, строк кредиту 48 місяців. Дата повернення кредиту 12.12.2023 (п. 2 Оферти).

Підписанням вказаного договору відповідач беззаперечно підтвердила, що перед укладанням угоди ознайомлена у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту.

Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток до Угоди про надання кредиту № 501216199 (а.с.5-зворот).

Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування (а.с.6).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено виписками по особовому рахунку за період з 13.12.2019 по 20.09.2021 (а.с.18-31).

АТ «АЛЬФА-БАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, шляхом перерахування на рахунок відповідача коштів безготівковим шляхом.

Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала та доказів зворотного з боку відповідача суду надано не було.

З огляду на неналежне виконання зобов`язань у відповідача перед АТ «АЛЬФА-БАНК» утворилась заборгованість в сумі 74 793,81 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 46 094,37 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 28 699,44 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості згідно кредитного договору № 501216199 від 13.12.2019 станом на 20.09.2021 (а.с.32).

20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, у відповідності до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передав (відступив) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняв належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу (а.с.8-12).

Згідно з п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.

З копії Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 встановлено, що АТ «АЛЬФА-БАНК» передав, а ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс» отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору. Загальна кількість боржників становить 9 188 (а.с.16).

Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 501216199 від 13.12.2019 в сумі 74 793,81 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 46 094,37 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 28 699,44 грн. (а.с.13-15).

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом враховано також висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами шляхом оформлення Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501216199 та отримання відповідного акцепту. Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Яресько Т.В. не заперечують даний факт та визнають укладення договору та отримання відповідачем кредиту.

Що стосується заборгованості по комісії суд зазначає наступне.

Споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:

«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

31.24. Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).

31.25. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

31.29. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

32.2. Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

32.3. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 1 923 грн 49 коп., останній - 118 грн. 61 коп.

32.4. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

32.8. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В судовому засіданні встановлено, що умовами кредитного договору передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1,50% на місяць від основної суми кредиту, що відповідно до графіку платежів становить 750,00 грн.

Проте, в кредитному договорі не зазначено переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору від 13.12.2019 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи викладене вище та те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у заявленому розмірі задоволенню не підлягають.

Відповідно до виписок по особовим рахункам, наданих позивачем, відповідач ОСОБА_1 до 12.07.2020 не порушувала умов кредитного договору та сплачувала рекомендований щомісячний платіж, з якого 750,00 грн. йшло на сплату комісії. Таких платежів було 7: 08.01.2020 2640,00 грн., 12.02.2020 2 685,00 грн., 10.03.2020 2 600,00 грн., 11.04.2020 1 790,00 грн., 04.05.2020 2 636,06 грн., 02.06.2020 2 640,00 грн., 10.07.2020 2 635,00 грн.

Враховуючи, що сплата комісії за обслуговування кредиту є необгрунтованою та не відповідає закону, суму заборгованості відповідача слід зменшити на суму заборгованості по комісії та врахувати сплачену комісію в рахунок погашення боргу.

Представником відповідача - адвокатом Яресько Т.В. проведено контр-розрахунок з яким погоджується суд, а тому заборгованість відповідача перед позивачем складає 53 838,91 грн., з яких: 40 104,49 грн. тіло кредиту, 13 734,42 грн. нараховані відсотки.

Підсумовуючи зазначене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 53 838,91 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з договору факторингу № 3 від 20.09.2021, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у додатку № 1-1, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до копії додатку № 1-1 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, ТОВ ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 501216199 від 13.12.2019.

Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором № 501216199 від 13.12.2019 на підставі договору факторингу № 3 від 20.09.2021.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 501216199 від 13.12.2019 в розмірі 53 838,91 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 40 104,49 грн., заборгованості по відсоткам у сумі 13 734,42 грн.

У іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7 100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до норм ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться належним чином завірена копія договору про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим В.М. (а.с.34-35), а також акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.03.2024, згідно якого адвокат надав, а клієнт (ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») прийняв юридичні послуги відповідно до договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, а саме: надання первинної консультації замовнику у справі 1 год. 1 000,00 грн.; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини 3 год. 3 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви 3,1 год. 3 100,00 грн., а всього 7 100,00 грн. (а.с.36).

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 1123 від 07.03.2024 згідно якої ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало адвокату Макєєву В.М. 7 100,00 грн. за призначенням платежу: оплата згідно договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 (а.с.36-зворот).

Крім того, у матеріалах справи містяться належним чином завірена копія договору про надання правничої (правової) допомоги № 25047 від 12.03.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Яросько Т.В. (а.с.149-150), а також додаток № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 25047 від 12.03.2025, згідно якого вартість послуг адвоката визначено за домовленістю сторін у фіксованому розмірі 12 000,00 грн. (а.с.151); акт приймання-передачі послуг № 1 від 11.04.2025, згідно якого адвокатом надані наступні послуги: представництво інтересів клієнта по справі № 697/1527/24 за позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи та формуванні правової позиції, підготовці заяви про перегляд заочного рішення, відзиву та інших заяв по суті (за необхідності), заяв та клопотань (за необхідності), участь в судових засіданнях в режимі ВКЗ (за погодження з клієнтом) 12 000,00 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг) від 11.04.2025, а саме: ознайомлення з матеріали справи 1 000,00 грн.; формування правової позиції, пошук практики Верховного Суду 1 000,00 грн.; усна консультація клієнта: роз`яснено стратегію захисту інтересів клієнта, показано та пояснено практику Верховного Суду, на якій буде базуватися позиція клієнта 1 000,00 грн.; складення заяви про перегляд заочного рішення 5 000,00 грн.; складення відзиву та контр-розрахунку заборгованості 4 000,00 грн. (а.с.154).

На підтвердження оплати юридичних послуг представником відповідача надано розрахункову квитанцію № 12/03/25 від 12.03.2025 згідно якої ОСОБА_1 сплатила адвокату Яресько Т.В. 12 000,00 грн. представництво інтересів клієнта по справі № 697/1527/24 за позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи та формуванні правової позиції, підготовці заяви про перегляд заочного рішення, відзиву та інших заяв по суті (за необхідності), заяв та клопотань (за необхідності), участь в судових засіданнях в режимі ВКЗ (за погодження з клієнтом) (а.с.152).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19).

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких представник позивача та представник відповідача витратили значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатами роботи, з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу представника позивача до 4 000,00 грн. та представника відповідача до 6 000,00 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача та відповідача, які залучили адвокатів для надання професійної правничої допомоги.

Крім того, позовні вимоги позивача задоволені на 71,98% (53 838,91 грн. х 100 : 74 793,81 грн.), а тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2 879,20 грн. (4 000,00 грн. х 71,98%).

Щодо визначення суми, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судом враховується, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено частково на 71,98%, таким чином у позові відмовлено на 28,02%, а тому з позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1 681,20 грн. (6 000,00 грн. х 28,02%).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3169 від 28.06.2024 (а.с.1).

Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі пропорційно задоволених вимог, а оскільки позов задоволено на 71,98%, судовий збір слід стягнути в розмірі 2 179,55 грн. (3 028,00 грн. х 71,98%).

Щодо заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Перелік обставин, що можуть бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною. Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення, судом враховано, що на території України введено воєнний стан, відповідач офіційно не працевлаштована, не має офіційного стабільного та достатнього доходу для негайного після набрання рішенням законної сили погашення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з викладеним, виходячи з ціни позову та майнового стану відповідача, суд дійшов висновку, що розстрочка виконання рішення не буде порушувати принцип пропорційності, не порушуватиме майнових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку з чим наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду на 1 рік (12 місяців) зі щомісячними платежами по 4 908,14 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором № 501216199 від 13.12.2019 у розмірі 53 838,91 грн. (п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять вісім гривень, 91 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 179,55 грн. (дві тисячі сто сімдесят дев`ять гривень, 55 копійок) та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 879,20 грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 20 копійок).

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яресько Тараса Віталійовича про розстрочення виконання судового рішення у справі № 697/1527/24 задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 838,91 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 179,55 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 879,20 грн., а всього 58 897,66 грн. (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто сім гривень, 66 копійок) терміном на 12 (дванадцять) місяців з дати набрання законної сили цим рішенням рівними платежами, тобто по 4 908,14 грн. (чотири тисячі дев`ятсот вісім гривень, 14 копійок) щомісяця.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 681,20 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.05.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», , адреса місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Б . К . Скирда