ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6070/25

Провадження № 22-ц/820/952/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року (суддя Хараджа Н. В.) про передачу справи на розгляд іншого суду за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, про встановлення факту проживання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту її проживання з 07 лютого 1987 року по 16 вересня 1996 року за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року справу за заявою ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва за правилами територіальної юрисдикції (підсудності).

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Посилається на порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції не врахував те, що вона є внутрішньо переміщеною особою і з 2022 року зареєстрованим місцем її проживання є АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6825-500432481 від 16 березня 2022 року.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктами 3 і 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за правилами територіальної юрисдикції (підсудності) на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Хмельницькому міськрайонному суду і має розглядатися за місцем реєстрації заявника.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (частина 1 статті 5 Закону).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частини 1 та 2 статті 4 Закону).

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих осіб у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, вона може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування заявника при визначені підсудності розгляду справ за частиною 1 статті 27 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд мав враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (постанова Верховного Суду від 29 липня 2019 у справі № 409/2636/17).

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наявну в матеріалах справи довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6825-500432481 від 16 березня 2022 року, видану ОСОБА_1 , згідно з якою фактичним місцем проживання/перебування заявниці є АДРЕСА_2 , та дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд до іншого суду.

З огляду на викладене ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 травня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта