Провадження № 2/161/748/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . 04 жовтня 2024 року позивач, звернулася за видачею свідоцтва про права на спадщину на майно, після смерті матері ОСОБА_5 , яка прийняла, але не оформила свої права на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зокрема неоформленим залишився житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (його частку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, вбачається, що житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 , діду позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_6 , усе спадкове майно успадкувала його дружина ОСОБА_7 , та діти: ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також зазначає, що окрім неї спадкоємцями після смерті її матері ОСОБА_11 , є ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , які подали до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.І., заяву про відмову від спадщини після смерті їх матері.

Приватним нотаріусом, позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про оформлення спадщини, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами (його частку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (бувша АДРЕСА_3 ).

Таким чином, ОСОБА_1 , просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будинками і спорудами (його частку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Семенюк Л.В., подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 , подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, вбачається, що житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 , усе спадкове майно успадкувала його дружина ОСОБА_7 , та дитина ОСОБА_11 .

Згідно довідки Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 21.06.2024 року за № 75/03.06.02/24 «спадкодавець ОСОБА_6 до дня смерті

ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживав в АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , та дочкою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , які прийняли спадщину, але не встигли її оформити».

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80099954 від 13.02.2025 року, після смерті ОСОБА_7 , 15 вересня 1986 року спадкова справа не заводилася.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80099968 від 13.02.2025 року, після смерті ОСОБА_8 , 11 січня 2012 року спадкова справа не заводилася.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 .

За життя ОСОБА_9 , спадщину після свого батька ОСОБА_6 , не прийняв.

Згідно матеріалів спадкової справи № 170 після смерті ОСОБА_9 , усе спадкове майно було прийнято його дружиною ОСОБА_12 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 .

За життя ОСОБА_5 , технічну документацію на житловий будинок не зробила, однак фактично прийняла у спадщину частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 21.06.2024 року за № 75/03.06.02/24.

Після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями за законом є її донька ОСОБА_1 та сини: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно матеріалів спадкової справи № 36/2021 після смерті ОСОБА_5 , її донькою ОСОБА_1 було подано заяву приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменко В.I. про прийняття спадщини за законом, водночас 25.10.2021 року синами спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано заяви про відмову від спадщини після смерті їх матері ОСОБА_5 . Таким чином, брати позивачки не претендують на будь-яке спадкове майно, що відкрилося після смерті їх матері ОСОБА_5 , зокрема і на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами (його частку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу від 04.10.2024, позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про оформлення спадщини, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами (його частку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

04 липня 2024 року за замовленням ОСОБА_1 , виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , за та присвоєно реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01: 4770-7393-6508-7198.

Відповідно до копії висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 87 500, 00 грн.

Відповідно до довідки Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 18.04.2024 року № 48/03.06.02.24 вулиця Жовтнева перейменована вна вулицю Весняна, у зв`язку з впорядкуванням нумерації будинків по АДРЕСА_4 змінений на № 8.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 1, 3, 5 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст.1269ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у пп. 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В п. 3. 3. роз`яснень, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно ч. 1 ст. 4 Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений Інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згіднонаказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п. 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинку в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Україської РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 , спадкове майно, а саме: частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , успадкувала його дочка ОСОБА_5 , а після смерті ОСОБА_5 , частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами успадкувала її дочка ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевказані вимоги Закону України «Про судовий збір», Цивільного процесуального кодексу України та те, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а відповідачами визнано позов до початку розгляду справи по суті, то суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків суми сплаченого ним судового збору у розмірі 605 грн 60 коп., а інші 50% судового збору, що становить 605,60 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,258,263-265,268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинка з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору по 302 (триста дві) гривні, 80 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення 02 травня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур