Справа № 944/3377/24
Провадження №2/944/445/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.04.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Корабель С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду у м.Яворові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області як органу опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05 листопада 2005 вона уклала шлюб із ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції, актовий запис № 104. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2013 року, шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. Також, 20 лютого 2021 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 та після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Зазначає, що на даний час їх спільні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні та вихованні.

Оскільки відповідач не бере жодної участі у вихованні, утриманні та матеріальному забезпеченні своїх дітей, а також на даний час у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 139068 грн, вона була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Також 21.11.2024 проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява її представника адвоката Галька Р.В. про розгляд справи без участі сторони позивача. Заявлений позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки та матеріалів позовної заяви поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Представник органу опіки та піклування Яворівської міської ради Львівської області А.Піджарко до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.

На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала позивач.

При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Зважаючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області 11.10.2007, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області 27.11.2008. Матір`ю дітей значиться ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі №460/196/13 від 04.02.2013 розірвано, позивачу ОСОБА_7 було повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.02.2021, ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_5 та їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

Відповідно до Довідки про неотримання аліментів №36713 від 12.06.2024, ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період з 01.12.2023 по 31.05.2024

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах від 12.06.2024 у ВП №55607043, заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів становить 139 068 грн 00 коп.

Відповідно характеристики ОСОБА_4 , затвердженої класним керівником та директором школи, встановлено, що такий навчається на середньому рівні, характеризується позитивно. Виховується в сім`ї, де мама приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться життям класу та школи, батьківські збори відвідує регулярно.

Актом №141 про місце проживання від 11.06.2024 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №272 від 02.08.2024, виконавчий комітет Яворівської міської ради, як органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно зі ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019, 06.05.2020 та 26.01.2022 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц, №753/2025/19 та №203/3505/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналізуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 самоусунувся від реалізації своїх батьківських прав, життям та здоров`ям дітей не цікавиться протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, дітьми фактично опікується лише мати.

Зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як свідоме ухилення ОСОБА_2 від батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що передбачене ст.150 СК України.

Враховуючи те, що на час розгляду справи, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження зміни поведінки щодо виховання та належного утримання його дітей, а тому, виходячи з найкращих інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає, що позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21).

Також, як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.04.2025.

Суддя Ю.М.Колтун