Справа № 212/4754/25
У Х В А Л А

06 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Борис О.Н., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, треті особи Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

встановив:

До Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, треті особи Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку. передбаченому ст. 185 цього Кодексу.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст.185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

У зв`язку із зазначеним, звернення позивача до суду зобов`язує суддю до вчинення необхідних процесуальних дій з метою з`ясування можливості відкриття провадження у цивільній справі. Зокрема, з`ясуванню підлягають питання чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, для повернення позовної заяви, для відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначених у частинах другій та третій ст. 83 ЦПК України.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, в позовній заяві зазначено, що при зверненні до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян щодо отримання довідки про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 , позивачу було відмовлено у наданні такої інформації, через відсутність у останнього належно оформленого права власності на квартиру.

На підставі викладеного, до позовної заяви позивач додав клопотання про витребування вказаної інформації з Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян.

Однак, в матеріалах позовної заяви відсутні належні докази на підтвердження викладених обставин справи, а саме звернення позивача до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян щодо отримання довідки про зареєстрованих осіб, відмова в наданні такої інформації позивачу. Докази на підтвердження неможливості отримання вказаних документів позивачем матеріали позову не містять.

Також до позовної заяви позивачем долучено копію ордера на житлове приміщення №33 від 29 січня 1997 року, який видано ОСОБА_1 , в якому вказано про надання права заняття житлового приміщення сім`ї із чотирьох осіб (із наданої копії неможливо встановити населений пункт, де знаходиться нерухомість, тому доречно долучити також копію рішення виконавчого комітету від 15.01.1997 року).

Разом з тим, матеріали позовної заяви не містять достовірних відомостей хто є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (наприклад, довідка БТІ про зареєстроване право власності станом на 31 грудня 2012 року або Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно), оскільки відомості про власника нерухомого майна мають бути підтверджені інформацією саме уповноваженого органу.

Законодавець декларує право власника, або законного користувача житлового приміщення (квартири, будинку) захищати свої майнові права на таке, що належить, або перебуває в їхньому користуванні житло (Глава 29 ЦКУ, в сукупності зі статтею 396 ЦКУ). Одним із засобів захисту, відповідно до статті 391 ЦКУ - є право таких осіб вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та/або розпорядження своїм майном. Усунення таких перешкод можливе шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням осіб - ч. 2 ст. 405 ЦКУ та ч.2 ст.107 ЖКУ).

Отже, вищевказаними нормами Закону передбачено, що в спорах про втрату користування житлом на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач (фізична або юридична особа, яка відповідно до умов договору найму (оренди) житла отримує житлове приміщення у користування на певний строк за плату), члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК України).

Слід зазначити, що ордер не є документом, який засвідчує право власності, оскільки ордер є лише підставою для вселення в жиле приміщення, відповідно до ст. 58 ЖК УРСР.

За таких обставин, позивачу у заявленому позові необхідно вказати правовий статус квартири (приватизована, комунальна тощо), хто є власником житла, та надати правовстановлюючі документи, які підтверджують право позивача на звернення до суду з даним позовом, а саме: договір найму (оренди), свідоцтво про право власності тощо. Наданий до позову ордер засвідчує право на вселення в квартиру у 1997 році, а не право на постійне або тимчасове проживання.

Згідно з положеннями Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», а також Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), позивачу необхідно надати суду відомості про те чи звертався він до уповноваженого органу щодо зняття відповідача ОСОБА_2 із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У разі, якщо позивач не є власником вказаної квартири йому слід повідомити суд про те чи звертався він до власника нерухомого майна з приводу реалізації вищезазначеної процедури зняття відповідача із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) за вищезазначеною адресою.

Тобто, позивачу слід надати суду підтвердження факту вжиття ним заходів досудового врегулювання спору. У разі офіційної відмови уповноваженим органом в знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, копію такого рішення слід долучити до матеріалів справи.

За цих обставин позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що недотримання вищевказаних вимог є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, позовна заява не містить підтверджень викладених фактичних обставин справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, а також позов подано без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Таким чином, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, треті особи Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, повідомивши, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, треті особи Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 06 травня 2025 року.

Суддя О. Н. Борис