Справа № 529/385/25
Провадження № 2/529/281/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 травня 2025 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання факту перебування на утримання, оскарження одноразової грошової допомоги та призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 30.04.2025 звернулася до суду з вказаною позовною заявою в якій просить встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 з 2009 по 2023 роки; встановити факт утримання ОСОБА_3 у 1997-2009 роках; встановити факт неучасті ОСОБА_2 в утриманні та вихованні ОСОБА_3 . Також просить визнати за нею право на пенсію у зв?язку з втратою годувальника-військовослужбовця з 29.01.2023, право на 1/3 частину одноразової грошової допомоги у розмірі 5 000 000 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь частку одноразової грошової допомоги у розмірі 5 000 000 грн та інші виплати, отримані нею без законних підстав у зв?язку із загибеллю ОСОБА_3 . Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію у зв?язку з втратою годувальника з 29.01.2023; перенарахувати на її рахунок частку одноразової грошової допомоги у розмірі 5 000 000 грн, припинити виплати ОСОБА_2 .

У поданій позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання позову, оскільки є пенсіонеркою з обмеженим майновим станом, що підтверджується довідкою про отриману пенсію, медичними висновками та банківськими рахунками, витребуваними зі справи № 529/234/25. Позов має соціальний характер, спрямованих на захист її прав, як утриманки загиблого військовослужбовця, а також на підставі п. 15 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки подано у зв`язку з порушенням її прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Крім того ОСОБА_1 просить у разі відмови покласти судові витрати на ОСОБА_2 в порядку ст. 141 ЦПК України.

Розглянувши вказане клопотання позивачки ОСОБА_1 та матеріали позовної заяви, приходжу до наступних висновків.

Згідно частини 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Положення частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначають перелік категорій, щодо яких встановлені пільги сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

Для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження свого права на звільнення від сплати судового збору позивачка ОСОБА_1 посилається на довідку про нараховану та отриману нею пенсію, про те надана довідка не може вважатись достатньою підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що інші докази її скрутного матеріального становища знаходяться у матеріалах цивільної справи та підлягають витребуванню з такої, однак на даній стадії суддя вирішує питання стосовно відкриття провадження чи відмову у відкритті або ж повернення цієї позовної заяви. Дана процесуальна дія за вказаних обставин є недопустимою та не передбачена нормами ЦПК України.

Пункт 15 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на який посилається позивачка як на підставу для звільнення від судового збору, стосується прав фізичних осіб, як кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів.

Крім того, чинні норми Закону України «Про судовий збір» не містять вказівки на звільнення вказаної категорії осіб від сплати судового збору. Будь-яких інших відомостей та відповідних доказів, які могли бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у відповідності до вимог закону, остання не надала.

У ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський Суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору відсутні.

Так, частиною 4 ст. 177 ЦПК визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211 грн. 20 коп.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено три немайнові позовні вимоги встановлення відповідних фактів, тому сума судового збору за заявлені немайнові вимоги, яка підлягає до сплати становить 3 633 грн. 60 коп.( 1 211 грн. 20 коп.х3).

Крім того, позивачка ОСОБА_1 ставить іншу немайнову позовну вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про вчинення певних дій, яка також підлягає оплаті, відповідно до визначених ставок - 1 221 грн. 60 коп.

В той же час, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Однак, враховуючи той факт, що позовна заява містить низку позовних вимог майнового характеру, в порушення вимог п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачкою ОСОБА_1 не зазначено ціну позову, що в свою чергу унеможливлює встановлення суми судового збору, який необхідно сплатити останньої за позовні вимоги майнового характеру.

Вказані недоліки підлягають усуненню позивакою ОСОБА_1 шляхом визначення ціни позову та сплати судового збору за заявлені нею майнові та немайнові позовні вимоги.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

Виклавши у позовній заяві зміст позовних вимог, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інші виплати, отримані нею без законних підстав у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , розмір яких встановить суд після витребування доказів, позивачка не конкретизувала свої позовні вимоги, зокрема, які саме виплати підлягають стягненню з відповідачки та в якій сумі. Суд, у даному випадку не наділений правом визначати їх розмір.

Позивачка ОСОБА_1 заявляючи позовні вимоги до ОСОБА_2 , не зазначила яким чином останньою порушено її права. Слід звернути увагу, що виплату та нарахування одноразової грошової допомоги здійснює уповноважений орган з дотриманням засад визначених у постанові Кабінету Міністрів України № 128 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Сама ж ОСОБА_2 являється однією з осіб, яка лише отримує відповідні виплати, призначені та нараховані їй у відповідності до встановлених законодавчих норм.

Також позивачкою ОСОБА_1 не надано до суду доказів стосовно досудового врегулювання спору в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинити відповідні дії, не вказано чи зверталась остання до цього управління з відповідними вимогами та чим порушено її право саме вказаним управлінням.

Крім того слід звернути увагу на те, що позовні вимоги щодо зобов`язання вчинити дії заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, однак таке управління позивачкою визначено у статусі третьої особи, а не відповідача.

Також суд звертає увагу, що спори із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень поширюються на юрисдикцію адміністративних судів, а не суду загальної юрисдикції.

У позовній заяві можуть бути вказані інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору ч. 6 ст. 175 ЦПК України.

Так, позивачка ОСОБА_1 просить суд встановити факт її утримання ОСОБА_3 у 1997-2009 рік, факт перебування на утриманні останнього, також не участі ОСОБА_2 в утриманні та вихованні ОСОБА_4 , однак не вказано мету встановлення такого факту.

Також згідно ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, крім іншого, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак у позовній заяві такі відомості позивачкою не зазначені.

Отже вказані недоліки підлягають виправленню позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладені вище обставини, приходжу до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому повинна бути залишена без руху з наданням позивачці строку зазначеному вище, для усунення вказаних недоліків позовної заяви, зокрема і сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту перебування на утримання, оскарження одноразової грошової допомоги та призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника, залишити без руху та надати позивачу 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали, для усунення недоліків.

У разі неусунення вказаних недоліків у визначений термін позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Є. Петренко