К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року місто Київ

справа № 761/4132/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/6445/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С., Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Савицького О.А. від 20 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до товариства з обмеженою відповідальністю "Рейтарське", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної інспекція архітектури та містобудування України, про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 звернулися до суду з позовом до ТОВ "Рейтарське", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо

предмета спору: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної інспекція архітектури та містобудування України, про зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що з 1980 року під державною охороною, як пам`ятка історії, перебували всі будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , як Будинок Київського повітового земства, так і флігель.

Однак, після 2000 років будівлям по АДРЕСА_1 , як складовим частинам майнового комплексу, були присвоєні окремі адресні літери. Так, будинку Київського повітового земства було присвоєно літери А, А?, а флігелю - літеру Б. На майновий комплекс було виготовлено технічний паспорт.

12 грудня 2007 року між ЗАТ "Страхова компанія "Кредо-Класик" та ТОВ "Рейтарське" було укладено договір купівлі-продажу приміщення, на підставі якого відповідач набув у власність зазначений вище майновий комплекс.

У 2008 році ТОВ "Рейтарське" уклало з Головним управлінням охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації м. Києва охоронні договори: № 1910 щодо Будинку Київського повітового земства та № 1911 щодо флігелю.

24 грудня 2009 року Київська міська рада ухвалила рішення № 943/3012 "Про продаж земельної ділянки ТОВ "Рейтарське" для реставрації і пристосування до сучасних умов існуючих будівель з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на АДРЕСА_1", яким вирішила продати ТОВ "Рейтарське" земельну ділянку, загальною площею 0,1430, для реставрації і пристосування до сучасних умов існуючих будівель з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на АДРЕСА_1, яка перебуває в оренді у ТОВ "Рейтарське" згідно з договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим у книзі записів державної реєстрації договорів від 27 липня 2009 року № 91-6-00861.

27 січня 2010 року між Київською міською радою та ТОВ "Рейтарське" було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки :88:175:0007.

Наказом Міністерства культури України від 6 червня 2011 року № 416/0/16-11 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятку архітектури, історії за категорією місцевого значення об`єкт культурної спадщини - будинок Київського повітового земства по АДРЕСА_1, охоронний номер 644-Кв; визнано таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у зв`язку з невідповідністю критеріям, визначеним постановою КМУ від 27 грудня 2001 року № 1760 "Про затвердження Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України", об`єкт культурної спадщини - флігель садиби по АДРЕСА_1 .

На думку позивачів, наказом № 416/0/16-11 від 6 червня 2011 року протиправно занесено лише частину Будинку Київського повітового земства до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Міністерство культури України діяло з перевищенням повноважень, наданих йому Законом України "Про охорону культурної спадщини", у

редакції від 17 лютого 2011 року, та з порушенням пункту 3 Розділу 10 "Прикінцеві положення" Закону України "Про охорону культурної спадщини", у редакції від 17 лютого 2011 року. Вважають, що наказ № 416/0/16-11 від 6 червня 2011 року є нікчемним та не створює жодних правових наслідків.

У 2015 році відповідачем було повністю демонтовано флігель будівлі. У травні 2023 року ТОВ "Рейтарське" розпочало роботи з демонтажу частини Будинку Київського повітового земства, а саме - літ. А? по АДРЕСА_1 .

2 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про відкриття кримінального провадження № 0000067 за ознаками вчинення ТОВ "Рейтарське" кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 298, частиною 2 статті 298 КК України. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2023 року накладено арешт на майновий комплекс, до якого входять будинки АДРЕСА_1 , із забороною використання, експлуатації та проведення будь-яких будівельних робіт будь-якими особами.

Посилаючись на те, що протиправними діями відповідача, які полягають у проведенні будівельних робіт, було пошкоджено об`єкт культурної спадщини місцевого значення, позивачі просили суд:

- заборонити ТОВ "Рейтарське" виконувати (здійснювати, проводити) будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування чи знищення будівель на території об`єкта культурної спадщини місцевого значення - Будинку Київського повітового земства, в якому з 1917 по 1918 рр. проживав і працював відомий український громадсько-політичний діяч і письменник ОСОБА_15 (1882-1936 рр.), вид об`єкта культурної спадщини: пам`ятка історії, по АДРЕСА_1 , зокрема, але не виключно, згідно з проектом "Реставрація головного фасаду з пристосуванням існуючої будівлі до сучасних умов, із знесенням дворових будівель та будівництвом нового об`єму у дворовому просторі будинку по АДРЕСА_1 ", розробленого на замовлення ТОВ "Рейтарське" у 2011 році;

- зобов`язати ТОВ "Рейтарське" провести науково-дослідні роботи на об`єкті культурної спадщини місцевого значення - Будинку Київського повітового земства по вул. Рейтарській, 37 літ. А, А?, Б, Шевченківського району міста Києва, у порядку встановленому чинним законодавством України;

- зобов`язати ТОВ "Рейтарське" замовити розробку та вчинити всі необхідні дії для забезпечення розробки науково-проектної документації на ремонтно-реставраційні роботи, а саме - реставрацію об`єкта культурної спадщини місцевого значення - Будинку Київського повітового земства по вул. Рейтарській, 37 літ. А, А?, Б, Шевченківського району міста Києва в порядку встановленому чинним законодавством України та реставраційними нормами та правилами, погодженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини;

- зобов`язати ТОВ "Рейтарське" звернутися із заявою чи іншим передбаченим законодавством України документом про отримання та вчинити всі інші правомірні дії, необхідні для отримання: письмового дозволу органу виконавчої влади Київської міської державної адміністрації для здійснення реставрації об`єкта культурної спадщини місцевого значення - Будинку Київського повітового земства та флігель Будинку Київського повітового земства по вул. Рейтарській, 37 літ. А, А', Б, Шевченківського району міста Києва

на підставі погодженої з ними науково-проектної документації; висновку органу управління об`єктом всесвітньої спадщини до науково-проектної документації робіт на ремонтно-реставраційні роботи, а саме - реставрацію об`єкта культурної спадщини місцевого значення - Будинку Київського повітового земства та флігель Будинку Київського повітового земства по вул. Рейтарській, 37 літ. А, А?, Б, Шевченківського району міста Києва, який розташований в буферній зоні об`єкта всесвітньої спадщини "Київ: Собор Святої Софії і прилеглі монастирські споруди, Києво-Печерська лавра", щодо впливу таких робіт на видатну універсальну цінність об`єкта всесвітньої спадщини, а також будь-які інші дозволи, погодження, висновки тощо, якщо чинним законодавством України вимагатиметься їхнє отримання ТОВ "Рейтарське";

- зобов`язати ТОВ "Рейтарське"відновити об`єкт культурної спадщини місцевого значення - Будинок Київського повітового земства та флігель Будинку Київського повітового земства по вул. Рейтарській, 37 літ. А?, Б, Шевченківського району міста Києва згідно з науково-проектною документацією на ремонтно-реставраційні роботи, розробленою ТОВ "Рейтарське", відповідно до технічних характеристик (у тому числі площі, поверховості) Будинку Київського повітового земства та флігеля Будинку Київського повітового земства, станом на дату його придбання ТОВ "Рейтарське".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачами не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення ТОВ "Рейтарське" вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини" під час виконання будівельних робіт, що здійснювалися на підставі затвердженої проєктної документації та чинного дозволу на початок виконання будівельних робіт.

Суд зазначив, що будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, згідно з наказом Міністерства культури України від 6 червня 2011 року № 416/0/16-11 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України", з цієї дати не мають правового статусу пам`ятки. Оскільки проєкт будівництва, погоджений відповідними органами охорони культурної спадщини, передбачав демонтаж зазначених будівель, то проведення ТОВ "Рейтарське" відповідних робіт не свідчить про порушення вимог пам`яткоохоронного законодавства. Зазначений наказ є чинним, оскільки не визнаний протиправним і не скасований у судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням ОСОБА_2 ; представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - ОСОБА_16 ; ОСОБА_1 подали апеляційні скарги у яких, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржники зазначають, що помилкове або умисне зазначення у протоколах та паспорті Будинку Київського повітового земства відомостей про те, що будівля по АДРЕСА_1 ? є флігелем, створило формальні підстави для того, щоб у 2011 році протиправно виключити будівлю літ. А?, як пам`ятку та начебто складову флігеля, з-під державного захисту. Підставою для цього стало твердження, що флігель не відповідає вимогам щодо визначення категорій пам`яток для внесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. При цьому будівля літ. А не є самостійним флігелем, а є невід`ємною складовою частиною Будинку Київського повітового земства.

Скаржники звертають увагу, що ТОВ "Рейтарське", будучи обізнаним із тим, що Будинок Київського повітового земства (як будівля літ. А, так і будівля літ. А?) перебуває під державною охороною як пам`ятка історії на підставі рішення № 1102 від 4 серпня 1980 року, з власної ініціативи замовило проєкт, що передбачав реконструкцію будівлі літ. А (яка є безспірною пам`яткою історії) та фактичне знищення будівлі літ. А?.

На думку скаржників, це свідчить про реальну загрозу знищення обох будівель Будинку Київського повітового земства (літ. А та літ. А?), тим більше, що будівля літ. А? вже частково пошкоджена внаслідок дій ТОВ "Рейтарське".

Окремо наголошують, що станом на 6 червня 2011 року Міністерство культури України не мало повноважень вирішувати питання про невключення або невнесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Особливо це стосується об`єктів, які були визнані пам`ятками ще за законодавством УРСР та перебували під державною охороною. Порушення, допущені Міністерством культури України при прийнятті рішення про внесення до Реєстру лише частини комплексу (без будівлі літ. А?), є істотними та фундаментальними, оскільки саме це вплинуло на зміст наказу № 416/0/16-11 від 6 червня 2011 року. З огляду на такі обставини, цей наказ є нікчемним та не створює жодних правових наслідків.

Окрім того, скаржники звертають увагу, що Будинок Київського повітового земства разом із будівлею літ. А? ще з 1980 року перебували на обліку та під державною охороною як пам`ятка історії. Це означає, що на момент ухвалення Закону України "Про охорону культурної спадщини" у редакції від 17 лютого 2011 року ці об`єкти автоматично визнавалися пам`ятками історії відповідно до цього Закону. У цій справі підлягає вирішенню питання щодо визначення, яка саме пам`ятка (за якою адресою, у якому складі та за яким видом) підлягає охороні та включенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Враховуючи нікчемність наказу № 416/0/16-11 від 6 червня 2011 року, скаржники вважають, що проєкт "Реставрація головного фасаду з пристосуванням існуючої будівлі до сучасних умов із занесенням дворових будівель та будівництвом нового об`єму у дворовому просторі будинку по АДРЕСА_1 " ніколи не мав бути розроблений та погоджений у такому вигляді, як це зробили Міністерство культури України та Головне управління охорони культурної спадщини КМДА. Відповідно, дозвіл на будівельні роботи за цим проєктом, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, також є неправомірним.

Скаржники також не погоджуються із висновком суду першої інстанції щодо можливості проведення реставраційних робіт стосовно будівлі літ. А? Будинку Київського повітового земства та флігеля. На їхню думку, цей висновок є необґрунтованим, оскільки він зроблений з урахуванням хибного твердження, що будівля літ. А? та флігель не є пам`ятками відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ТОВ "Рейтарське" - Клименко М.С. у відзивах на апеляційні скарги, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що ТОВ "Рейтарське" не порушувало прав позивачів, не вчиняло жодних незаконних або протиправних дій щодо демонтажу будівель, що належать йому на праві власності.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - ОСОБА_16 у відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказує про їх обґрунтованість, наявність підстав для скасування рішення суду і задоволення позову.

Міністерство культури та стратегічних комунікацій України у відзивах на апеляційні скарги просило скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, заборонивши відповідачу проводити будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування чи знищення будівель на території об`єкта культурної спадщини місцевого значення по АДРЕСА_1 , а також зобов`язати ТОВ "Рейтарське" відновити об`єкт культурної спадщини місцевого значення - Будинок Київського повітового земства та флігель по вул. Рейтарській, 37, літ. А?, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційні скарги з наведених в них підстав та просили їх задовольнити.

Представники ТОВ "Рейтарське" - Приходько А.С., Клименко М.С. проти задоволення апеляційних скарг заперечували та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Міністерства культури та стратегічних комунікацій України - Яцишен Д.В. в суді апеляційної інстанції частково підтримав апеляційні скарги та просив ухвалити нове рішення, яким заборонити відповідачу проводити будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування чи знищення будівель на території спірного об`єкта культурної спадщини, а також зобов`язати йоговідновити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 4 серпня 1980 року № 1102 "Про взяття на облік і під охорону пам`ятників історії та культури міста Києва" взято на облік і під державну охорону

пам`ятник історії та культури будинок де вчився секретар підпільного райкому ОСОБА_17 по АДРЕСА_1.

ТОВ "Рейтарське" є власником майнового комплексу загальною площею 3690,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу приміщення від 27 грудня 2007 року, укладеного між ЗАТ "СК "Кредо-Класик" та ТОВ "Рейтарське", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Круковес Н.В. Майновий комплекс складається з: 1) будинку літ. А (фасадний будинок пам`ятка архітектури); 2) будинку літ. А?; 3) флігель літ. Б.

Згідно з рішенням Київської міськради від 24 грудня 2009 року №943/3012 земельну ділянку площею 0,1430 га, яка перебувала в оренді у ТОВ "Рейтарське" згідно договору оренди земельної ділянки, зареєстрованим у книзі державної реєстрації договорів від 27 липня 2009 року № 91-6-00861, продано йому за 8 532 804 грн для реставрації і пристосування до сучасних умов існуючих будівель з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення, 27 січня 2010 року між Київською міськрадою та ТОВ "Рейтарське" укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, а 25 лютого 2010 року ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) ТОВ "Рейтарське" видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 039308.

Відповідно до бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :88:175:0007.

Згідно з витягом з Протоколу № 1 від 1 березня 2010 року засідання Вченої ради Науково-дослідного інституту пам`яткоохоронних досліджень будинок, розташований по АДРЕСА_1, відповідає вимогам пункту 11 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 27 грудня 2001 року № 1760, тому має бути внесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка історії місцевого значення.

Водночас, прибудова з боку двору та флігель садиби, які розташовані по АДРЕСА_2 , визначено такими, що не відповідають вимогам п. п. 10, 11 Порядку № 1760, у зв`язку із чим такі об`єкти культурної спадщини м. Києва не підлягають внесенню до відповідного Реєстру.

Згідно додатку 4 таблиці 4 (рядок 10) Протоколу від 17 березня 2010 року № 1/10 засідання експертної комісії з розгляду питань занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, до об`єктів культурної спадщини комісія віднесла будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно додатку 4 таблиці 6 (рядок 1) Протоколу від 17 березня 2010 року №1/10 засідання експертної комісії з розгляду питань занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, до об`єктів культурної спадщини комісія не віднесла об`єкти, розташовані по АДРЕСА_2 .

6 червня 2011 року наказом Міністерства культури України № 416/0/16-11 будинок Київського повітового земства по АДРЕСА_1 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятку історії місцевого значення (охоронний номер 644-Кв).

Пунктом 2 вказаного Наказу об`єкти нерухомості, розташовані по АДРЕСА_2 , визнано такими, що не підлягають занесенню до відповідного Реєстру.

У 2011 році ТОВ "Рейтарське" розробило проєкт "Реставрація головного фасаду з пристосуванням існуючої будівлі до сучасних умов, із знесенням дворових будівель та будівництвом нового об`єму у дворовому просторі будинку по АДРЕСА_1 ", який отримав позитивний експертний висновок та був погоджений Міністерством культури України і Головним управлінням охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА).

11 грудня 2012 року Інспекція ДАБК видала ТОВ "Рейтарське" дозвіл на виконання будівельних робіт № КВ9. Згідно з вказаним проєктом, у 2015 році ТОВ "Рейтарське" демонтовано дворовий флігель по АДРЕСА_1 .

16 січня 2023 року Міністерство культури та інформаційної політики України видало ТОВ "Рейтарське" дозвіл на проведення земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць № 1/23.3.

21 січня 2023 року Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано дозвіл № 066-154 на виконання робіт згідно з проєктом "Реставрація головного фасаду з пристосуванням існуючої будівлі до сучасних умов, із знесенням дворових будівель та будівництвом нового об`єму у дворовому просторі будинку по АДРЕСА_1 " (в частині реставрації пам`ятки місцевого значення (фасадного будинку по АДРЕСА_1 ).

З травня 2023 року ТОВ "Рейтарське" розпочало роботи з демонтажу другого дворового флігелю по АДРЕСА_1 ?.

28 вересня 2023 року на офіційному веб-сайті Міністерства культури та інформаційної політики України опубліковано його наказ від 28 вересня 2023 року №530 "Про внесення змін до відомостей Державного реєстру нерухомих пам`яток України", яким відповідно до статей 5 та 14 Закону України "Про охорону культурної спадщини", враховуючи рішення Експертної комісії з питань обліку об`єктів культурно спадщини МКІП (протокол від 26 вересня 2023 року №13), розділу V Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року №158 (у редакції наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року №501), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2013 року за №528/23060, на підставі подання ГО "Музей сучасного мистецтва" від 22 вересня 2023 року, внесено до відомостей Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесених наказом Міністерства культури України від 6 червня 2011 року №416/0/16-11 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України", такі зміни: 1) у пункті 1 слова і цифри "по вул. Рейтарській, 37 А" замінити словами, цифрами і знаком "по вул. Рейтарській, 37 А, А'"; 2) у пункті 2 букву і знак "А'" виключити.

В результаті видання такого наказу фактично відбулось занесення флігелю, розташованого за адресою по вул. Рейтарській, 37 А' до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі № 320/37554/23 у задоволенні позову ТОВ "Рейтарське" до Міністерства культури та інформаційної політики України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради, про визнання протиправним та скасування наказу від 28 вересня 2023 року № 530, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року, скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року. Адміністративний позов ТОВ "Рейтарське" задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства культури та інформаційної політики України "Про внесення змін до відомостей Державного реєстру нерухомих пам`яток України" від 28 вересня 2023 року № 530. Зобов`язано Міністерство культури та інформаційної політики України внести зміни до відомостей Державного реєстру нерухомих пам`яток шляхом вилучення інформації про адресу місцезнаходження пам`ятки Будинку Київського повітового земства АДРЕСА_1.

Підставою для задоволення позову стало те, що внесення змін до відомостей Реєстру можливе лише у випадку, коли зміни стосуються об`єкта, який уже має правовий статус пам`ятки. Відповідно до встановлених судами обставин, будівлі по АДРЕСА_1 були виключені з Реєстру наказом Міністерства культури України №416/0/16-11 від 6 червня 2011 року, отже, на момент прийняття наказу №530 від 28 вересня 2023 року вони не мали статусу пам`ятки. Таким чином, внесення цих об`єктів до Реєстру шляхом зміни вже існуючого запису суперечить законодавчо визначеному порядку та є способом уникнення передбаченої законом процедури занесення об`єкта до Реєстру.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної

влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" №1805-III від 8 червня 2000 року (далі - Закон №1805-III).

За визначенням статті 1 Закону № 1805-III культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти, незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 1805-III за видами об`єкти культурної спадщини поділяються, зокрема, на: історичні - будинки, споруди, їх комплекси (ансамблі), окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих та померлих (загиблих) військовослужбовців (у тому числі іноземців), які загинули у війнах, внаслідок депортації та політичних репресій на території України, місця бойових дій, місця загибелі бойових

кораблів, морських та річкових суден, у тому числі із залишками бойової техніки, озброєння, амуніції тощо, визначні місця, пов`язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів; об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів.

За правилами статті 2 Закону №1805-III об`єкти культурної спадщини поділяються за типами, зокрема на: споруди (витвори) - це твори архітектури та інженерного мистецтва, твори монументальної скульптури та монументального малярства, археологічні об`єкти, печери з наявними свідченнями життєдіяльності людини, будівлі або приміщення в них, що зберегли автентичні свідчення про визначні історичні події, життя та діяльність відомих осіб (частини перша); та видами, зокрема на об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів (частина друга).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1805-III, об`єкти культурної спадщини, незалежно від форм власності, відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктами а), б) частини 1 статті 14 Закону № 1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Частиною 2 статті 14 Закону № 1805-III визначено, що об`єкт культурної спадщини, до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки, вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

За змістом пункту 3 Розділу Х Прикінцевих положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Порядок визначення категорій об`єктів культурної спадщини (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1760, визначає процедуру визначення об`єктів культурної спадщини.

Так, згідно пункту 1 Порядку об`єкти культурної спадщини заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об`єктів національного значення або за рішенням відповідного центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини - щодо об`єктів місцевого значення.

Пунктом 2 Порядку визначено, що на кожний об`єкт культурної спадщини, що пропонується відповідним органом охорони культурної спадщини для занесення до Реєстру, складається облікова документація, яка підлягає постійному зберіганню в цьому органі. Занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру без облікової документації не допускається.

Облікова документація на об`єкт культурної спадщини включає облікову картку, його паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану, довідку про майнову цінність об`єкта (пункт 3 Порядку).

Згідно з пунктом 5 Порядку, облікова картка об`єкта культурної спадщини повинна містити його найменування, відомості про розташування, дату утворення, первісне призначення, характер сучасного використання, ступінь схоронності, тип і вид об`єкта, наявність науково-проектної документації, а також стислий опис, фото загального вигляду, план, охоронний номер об`єкта, дату і номер рішення, відповідно до якого об`єкт взято на облік.

Паспорт об`єкта культурної спадщини повинен містити: історичні дані про об`єкт, відомості про його сучасний стан, функціональне використання, роль у навколишньому середовищі, територію, а також про ландшафт, твори мистецтва, результати попередньої оцінки антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, про основні археологічні, іконографічні, архівні та бібліографічні матеріали, наявність науково-проектної документації, місце її зберігання та зони охорони. У паспорті зазначаються тип і вид об`єкта культурної спадщини, пропонована чи затверджена категорія пам`ятки, охоронний номер з посиланням на рішення, відповідно до якого пам`ятку взято на державний облік. До паспорта додаються матеріали фотофіксації, генеральний план з позначенням зон охорони, поповерхові плани, розрізи, креслення фасадів (у разі потреби) (пункт 6 Порядку).

Пунктом 7 Порядку визначено, що якщо об`єкт культурної спадщини є комплексом (ансамблем) або визначним місцем, облікова документація на об`єкт включає облікову картку і паспорт на комплекс (ансамбль) або визначне місце в цілому, облікову картку і паспорт на кожний окремий об`єкт культурної спадщини, що входить до складу комплексу (ансамблю) або визначного місця, генеральний план з позначенням меж комплексу (ансамблю) або визначного місця і кожного окремого об`єкта культурної спадщини, а також зон охорони, матеріали фотофіксації як окремих об`єктів культурної спадщини, так і загального вигляду всього комплексу (ансамблю) або визначного місця.

Якщо об`єкт культурної спадщини має зовні чи в інтер`єрі твори мистецтва (розписи, мозаїка, ліплення, кераміка тощо), додатково складаються облікові картки і паспорти на внутрішнє чи зовнішнє оздоблення. Ці облікові картки і паспорти зберігаються разом з обліковими картками і паспортами об`єкта (пункт 8 Порядку).

Відповідно до пункту 9 Порядку, облікова картка і паспорт об`єкта складаються у чотирьох примірниках, один з яких передається до відповідного центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, другий зберігається в органі охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної чи Київської, Севастопольської міської держадміністрації, третій - в іншому уповноваженому органі охорони культурної спадщини, четвертий - в органі місцевого самоврядування. У разі отримання додаткових даних про об`єкт до облікової картки і паспорта вносяться зміни (доповнення).

Відповідно до пункту 11 Порядку, об`єкти культурної спадщини місцевого значення повинні відповідати критерію автентичності, а також принаймні одному з таких критеріїв: вплинули на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва певного населеного пункту чи регіону; пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей певного населеного пункту чи регіону; є творами відомих архітекторів або інших митців; є культурною спадщиною національної меншини чи регіональної етнічної групи.

Відповідність кожного об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 цього Порядку, оцінюється науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки оформляється протокол, де зазначається, яким саме критеріям відповідає кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол надсилається центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини (пункт 12 Порядку).

Пунктом 13 Порядку визначено, що після отримання протоколу, зазначеного у пункті 12, центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини у п`ятиденний термін передає його разом з обліковою документацією на розгляд утвореної у цьому органі експертної комісії. Склад експертної комісії затверджує керівник центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. До складу ради входить не менш як три фахівці з науковим ступенем кандидата чи доктора наук з відповідної спеціальності. Експертна комісія готує у п`ятиденний термін висновок щодо об`єкта культурної спадщини. Висновок підлягає затвердженню науково-методичною радою центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Зазначений висновок є підставою для занесення пам`ятки до Реєстру.

Усім пам`яткам у разі занесення до Реєстру присвоюються охоронні номери, що не можуть дублюватися (пункт 14 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно витягу з Протоколу № 1 від 1 березня 2010 року засідання Вченої ради Науково-дослідного інституту пам`яткоохоронних досліджень будинок, розташований по АДРЕСА_1, відповідає вимогам пункту 11 Порядку, затвердженого ПКМУ від 27 грудня 2001 року № 1760, тому має бути внесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка історії місцевого значення.

Водночас, прибудова з боку двору та флігель садиби, які розташовані по вул. Рейтарська, 37 А?, 37 Б, в Шевченківському районі в м. Києві, визначено такими, що не відповідають вимогам пунктам 10, 11 Порядку № 1760, у зв`язку із чим такі об`єкти культурної спадщини не підлягають внесенню до відповідного Реєстру.

Згідно додатку 4 таблиці 4 (рядок 10) Протоколу від 17 березня 2010 року №1/10 засідання експертної комісії з розгляду питань занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, до об`єктів культурної спадщини комісія віднесла будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно додатку 4 таблиці 6 (рядок 1) Протоколу від 17 березня 2010 року №1/10 засідання експертної комісії з розгляду питань занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, до об`єктів культурної спадщини комісія не віднесла об`єкти, розташовані по АДРЕСА_2 .

6 червня 2011 року наказом Міністерства культури України №416/0/16-11 будинок Київського повітового земства по АДРЕСА_1 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятку історії місцевого значення (охоронний номер 644-Кв). Пунктом 2 вказаного наказу об`єкти нерухомості, розташовані по АДРЕСА_2 , визнано такими, що не підлягають занесенню до відповідного Реєстру.

Цей наказ є дійсним, у встановленому законом порядку протиправним не визнаний та не скасований.

У 2011 року ТОВ "Рейтарське" розробило проєкт "Реставрація головного фасаду з пристосуванням існуючої будівлі до сучасних умов, із знесенням дворових будівель та будівництвом нового об`єму у дворовому просторі будинку по АДРЕСА_1 ", який отримав позитивний експертний висновок та був погоджений Міністерством культури України і Головним управлінням охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА).

В подальшому, уповноваженими органами було надано ТОВ "Рейтарське" ряд дозволяв на будівельні роботи та проведення земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, які є чинними та у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і

кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Матеріали справи не містять доказів та судом не встановлено у даній справі обставин, які б давали підстави дійти беззаперечного висновку про вчинення відповідачем ТОВ "Рейтарське" протиправних дій щодо об`єктів нерухомості, розташованих по АДРЕСА_2 , оскільки вони не були визнанні об`єктами культурної спадщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачами належними та допустимими доказами не доведено факт порушення ТОВ "Рейтарське" вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини" під час виконання робіт на підставі погодженої проектної документації та чинного дозволу на початок виконання будівельних робіт.

Колегія суддів зауважує, що зі змісту позовної заяви та апеляційних скарг вбачається, що фактично позивачі не погоджуються із рішеннями щодо невнесення об`єктів нерухомості, розташованих по АДРЕСА_2 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, однак позовних вимог щодо оскарження таких рішень та клопотань про залучення відповідних органів, які забезпечували занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у якості відповідачів,позивачі не заявляли.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначення у протоколах та паспорті Будинку Київського повітового земства відомостей про те, що будівля літ. А? є флігелем - незалежно від того, чи таке зазначення є помилковим чи умисним - створило формальну підставу для нібито протиправного виключення будівлі літ. А? як окремої пам`ятки з-під державної охорони, колегія суддів не приймає до уваги. Заявлені твердження не є предметом доказування у межах даного позову, що не стосується питання правомірності включення або виключення об`єктів з Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Крім того, правова оцінка дій органу охорони культурної спадщини щодо класифікації об`єктів нерухомості на момент прийняття відповідного наказу Міністерства культури України № 416/0/16-11 від 6 червня 2011 року не може надаватися у межах цього спору, оскільки цей наказ залишається чинним, не оскаржений і не визнаний протиправним у встановленому порядку.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що ТОВ "Рейтарське", усвідомлюючи, що як будівля літ. А, так і будівля літ. А? Будинку Київського повітового земства перебували під охороною держави як об`єкти культурної спадщини згідно з рішенням № 1102 від 4 серпня 1980 року, начебто з умислом ініціювало розроблення проєктної документації, що передбачала реконструкцію будівлі літ. А та знесення будівлі літ. А?. Ці твердження не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами у матеріалах справи. Натомість наявні документи свідчать, що проєктні роботи були ініційовані та здійснені після набрання чинності наказом Міністерства культури України № 416/0/16-11 від 6 червня 2011 року, яким будівля літ. А? не була включена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Отже, у ТОВ "Рейтарське" були законні підстави діяти відповідно до чинного правового режиму об`єкта на момент розроблення та реалізації проєктної документації.

Доводи апеляційної скарги про те, що Міністерство культури України на момент винесення наказу від 6 червня 2011 року № 416/0/16-11 нібито не мало повноважень приймати рішення щодо невключення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру

нерухомих пам`яток України, а сам цей наказ є нікчемним, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають перевірці у межах цього спору. У даній справі позивачами не заявлено жодних вимог до Міністерства культури України, зокрема про визнання протиправними його дій чи актів, не оскаржено і сам наказ № 416/0/16-11. Відтак, суд апеляційної інстанції не має правових підстав оцінювати правомірність дій або рішень Міністерства культури України чи правовий статус зазначеного нормативного акта в межах розгляду цього позову. Такі твердження не мають процесуального значення для вирішення питання про наявність або відсутність порушень з боку ТОВ "Рейтарське", які є предметом цього спору, та не можуть бути покладені в основу скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 8 травня 2023 року у справі № 640/28045/20, від 2 травня 2023 року у справі №460/1864/20: "відповідність чи невідповідності критеріям, визначеним у Порядку визначення категорій пам`яток, а отже й оцінка історичним та архітектурним цінностям об`єкта має надаватися на стадії вирішення питання про занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, через що такі обставини та факти не підлягають і судовій перевірці при оскарженні рішення щодо включення об`єкта культурної спадщини до Переліку".

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом під час розгляду даної справи не надається оцінка історичним та архітектурним цінностям спірних об`єктів нерухомості, тому доводи апеляційних скарг в цій частині відхиляються колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та неналежну правову оцінку діям відповідача не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду. Суд першої інстанції надав належну оцінку усім зібраним у справі доказам, дотримався встановленого процесуального порядку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші аргументи апеляційної скарги не містять нових або юридично значущих обставин, які б свідчили про наявність порушень у процесі розгляду справи. Вони фактично зводяться до повторного викладення позиції позивача, яка вже була предметом розгляду суду першої інстанції та обґрунтовано відхилена. Колегія суддів не встановила підстав, що вимагали б перегляду або переоцінки вже досліджених обставин.

Колегія суддів зазначає, що апеляційне оскарження не може зводитися лише до вираження незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення обґрунтованих доводів щодо порушення норм матеріального або процесуального права. Незадоволення сторони результатом розгляду справи або незгода з правовою позицією суду, якщо така позиція ґрунтується на належно встановлених обставинах справи та правильному застосуванні норм права, саме по собі не є підставою для скасування судового рішення. У цій справі апеляційна скарга не містить конкретних аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи свідчили про істотні порушення, що могли б вплинути на правильність прийнятого рішення.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, а також дотримання судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування чи зміни. Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України, у зв`язку з необґрунтованістю доводів апеляційної скарги, вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: