Справа № 712/5852/25
Провадження № 2/712/2806/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду міста Черкас Пересунько Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Німецький медичний центр», Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов`язання вчинити реєстраційні дії, -

в с т а н о в и в:

02 травня 2025 року до Соснівського районного суду м. Черкас надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить припинити трудові відносини із Товариством з обмеженою відповідальністю «НМЦ» (далі ТОВ «НМЦ») з 30 квітня 2025 року у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора ТОВ «НМЦ» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та згідно наказу про звільнення № 13-к від 30 квітня 2025 року; зобов`язати державного реєстратора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «НМЦ», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «НМЦ» 30 квітня 2025 року.

Позов обґрунтовано тим, що згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «НМЦ № 1 від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 було обрано директором ТОВ «НМЦ» з 03 липня 2024 року.

На підставі та на виконання наказу № 1-к від 03 липня 2024 року позивачка приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «НМЦ» з 03 липня 2024 року за сумісництвом.

Згодом ОСОБА_1 прийняла рішення звільнитись за власним бажанням з посади директора ТОВ «НМЦ», про що неодноразово усно повідомляла учасників ТОВ «НМЦ», які ігнорували таке звернення та лише обіцяли вирішити дане питання.

Зрозумівши, що для вирішення питання припинення трудових відносин позивачеві треба ініціювати загальні збори, 20 січня 2025 року вона направила на адресу ТОВ «НМЦ» повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «НМЦ», а учасникам товариства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заяву про звільнення за власним бажанням з 28 лютого 2025 року включно, що відповідає ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

У повідомленні про скликання загальних зборів учасників товариства від 20 січня 2025 року було зазначено, що пропонується провести загальні збори учасників ТОВ «НМЦ» 20 лютого 2025 року на 11.00 год. (місце проведення: Україна, 18002, місто Черкаси, вул. Благовісна, 213/Б.Вишневецького,63) та вирішити наступні питання порядку денного:

1. Про звільнення ОСОБА_1 та припинення повноважень директора товариства; 2. Про обрання (призначення) нового директора товариства; 3. Про внесення змін до відомостей про юридичну особу щодо зміни директора та призначення уповноваженого для проведення державної реєстрації вказаних вище змін в уповноважених органах.

За даними, що містяться на офіційному веб-сайті Укрпошти, відправлення було вручено ТОВ «НМЦ», ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а іншим учасникам товариства не вручено.

Таким чином, 20 лютого 2025 року загальні збори учасників ТОВ «НМЦ» не відбулися, внаслідок чого позивач позбавлена можливості реалізувати передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, за місяць до загальних збрів та згідно чинного законодавства.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19).

Згідно зі статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (частина перша статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до частин першої - третьої статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Отже, відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18).

З урахуванням викладеного позивач як директор товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питання про своє звільнення з посади директора.

Відповідно до частин другої, третьої статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18).

За таких обставин, спірні правовідносини підлягають вирішенню у порядку господарського судочинства, оскільки цей спір пов`язаний із діяльністю ТОВ «НМЦ» й корпоративним управлінням цим товариством.

Подібних висновків дійшов Касаційний господарський суд Верховного Суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21, а також Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 761/20061/21.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Німецький медичний центр», Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов`язання вчинити реєстраційні дії.

Роз`яснити позивачу, що заявлені нею позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства і відповідний позов може бути поданий до Господарського суду Черкаської області (18005, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 307).

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Я.В. Пересунько