Справа № 761/184/25
Провадження № 2/761/4419/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Матвєєва Ю.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

У грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Конюшко Д.Б., звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, згідно з яким просив суд:

1. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню у розмірі 11 076,74 грн, 3% річних у розмірі 1 194,17 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 016,49 грн, а всього 16 287,40 грн;

2. Вирішити питання про розподіл судових витрат у розмірі всього 9 211,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.07.2023 року о 22:20 год. в м. Києві на вул. Полярна, 19, гаражний кооператив «Прип`ять», водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, не дотримався безпеки руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Ravon Gentra», р.н. НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який у свою чергу скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota Prado», р.н. НОМЕР_4 . У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак Позивачеві було заподіяно майнової шкоди.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року у справі №756/13241/23,винним у вчиненні ДТП визнали водія ОСОБА_2 та притягнули до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, на момент настання ДТП була застрахована відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-214329511, виданого ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес", з 13.12.2023 року - АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», дійсного на дату ДТП.

Керуючись нормами Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», Позивач звернувся до Відповідача (страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ) та надав усі необхідні документи, передбачені ст.35 вказаного Закону, у тому числі Заяву про страхове відшкодування.

За результатами розгляду вказаної Заяви Відповідач на користь Позивача здійснив виплату частини страхового відшкодування у розмірі 48 536,42 грн.

Однак, згідно зі Звітом № 547/08-23 від 30.08.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Ravon Gentra», р.н. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складала 100 965,99 грн.

Отже, на думку Позивача, із Відповідача на користь Позивача підлягала стягненню несплачена частина страхового відшкодування у розмірі різниці між вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу та частково здійсненою страховою виплатою, що становить:

100 965,99 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу) - 48 536,42 грн (частково виплачене страхове відшкодування у неповному розмірі)- 1 600,00 грн (розмір франшизи за полісом)= 50 829,57 грн.

Тому, не погоджуючись з такою явно заниженою сумою страхового відшкодування, Позивач звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до Відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Крім того, сторона Позивача заявила вимоги до Відповідача про стягнення пені та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування Відповідачем з дати виплати частини страхового відшкодування і по дату подачі позовної заяви, тобто з 04.11.2023 року по 27.11.2023 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30.09.2024 року у справі №761/44584/23, вимоги Позивача задовільнили частково і стягнули з Відповідача на користь Позивача страхове відшкодування у сумі 41 495,72 грн, пеню в розмірі 873,12 грн, три проценти річних в розмірі 81,85 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5 354,30 грн та судовий збір в розмірі 820,73 грн.

Водночас, суд стягнув пеню і 3% річних лише по 27.11.2023 року, у той час, як відповідно до довідки з інформацією про рух коштів по картці Позивача за 12.11.2024 року, Відповідач виплатив Позивачу присуджену частину решти страхового відшкодування у розмірі 41 495,72 грн, пеню в розмірі 873,12 грн, три проценти річних в розмірі 81,85 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5 354,30 грн та судовий збір в розмірі 820,73 грн лише 12.11.2024 року.

Таким чином, прострочення виплати решти страхового відшкодування зі сторони Відповідача на користь Позивача мало місце з 04.11.2023 року до 12.11.2024 року, у той час як Відповідач сплатив пеню та три проценти річних лише за період з 04.11.2023 року по 27.11.2023 року, тобто по дату подачі позову у справі №761/44584/23, а інфляційні втрати взагалі жодним чином не відшкодував.

Саме тому, Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ "СК "Брокбізнес" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 05.03.2025р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У березні 2025 року Відповідач подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що Відповідач не погоджується із вказаними вимогами, однак, вказує лише на те, що Позивач заявив розмір витрат на оплату послуг адвоката, що не є співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

І саме на цих підставах просить суд в задоволенні позовних ОСОБА_1 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат відмовити у повному обсязі і зменшити розмір витрат на правничу допомогу з врахуванням суми позову та складності справи на 80% таких заявлених витрат.

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, ст. ст.128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 14.07.2023 року о 22:20 год. в м. Києві на вул. Полярна, 19, гаражний кооператив «Прип`ять», водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, не дотримався безпеки руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Ravon Gentra», р.н. НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , який у свою чергу скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota Prado», р.н. НОМЕР_4 . У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак Позивачеві було заподіяно майнової шкоди.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року у справі №756/13241/23, винним у вчиненні ДТП визнано водія ОСОБА_2 та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, на момент настання ДТП була застрахована відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-214329511, виданого ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес", з 13.12.2023 року - АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», дійсного на дату ДТП.

Керуючись нормами Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», Позивач звернувся до Відповідача (страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ) та надав усі необхідні документи, передбачені ст.35 вказаного Закону, у тому числі Заяву про страхове відшкодування.

За результатами розгляду вказаної Заяви Відповідач на користь Позивача здійснив виплату частини страхового відшкодування у розмірі лише 48 536,42 грн.

Відповідно до п.п.36.7 ст.36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Так, згідно зі Звітом № 547/08-23 від 30.08.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Ravon Gentra», р.н. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 100 965,99 грн.

Отже, із Відповідача на користь Позивача підлягала стягненню несплачена частина страхового відшкодування у розмірі різниці між вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу та частково здійсненою страховою виплатою, що становить:

100 965,99 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу) - 48 536,42 грн (частково виплачене страхове відшкодування у неповному розмірі)- 1 600,00 грн (розмір франшизи за полісом)= 50 829,57 грн.

Тому, не погоджуючись з такою явно заниженою сумою страхового відшкодування, Позивач звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до Відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Крім того, сторона Позивача заявила вимоги до Відповідача про стягнення пені та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування Відповідачем з дати виплати частини страхового відшкодування і по дату подачі позовної заяви, тобто з 04.11.2023 року по 27.11.2023 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30.09.2024 року у справі №761/44584/23, вимоги Позивача були задоволені частково і стягнуто з Відповідача на користь Позивача страхове відшкодування у сумі 41 495,72 грн, пеню в розмірі 873,12 грн, три проценти річних в розмірі 81,85 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5 354,30 грн та судовий збір в розмірі 820,73 грн.

При цьому вказане рішення було прийнято на підставі судової автотоварознавчої експертизи, а саме суд у рішенні від 30.09.2024 року вказав:

«Так як сторони не погоджувались із висновками, складеними на замовлення кожної із них на визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Rаvоn» державний номер НОМЕР_3 , судом була призначена експертиза.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/30261-АВ судової автотоварознавчої експертизи складеного 19.08.2024 року експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Rаvоn» державний номер НОМЕР_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди 14.07.2023 року складає 90 032,14 грн. без урахування ПДВ.

Сторони не висловлювали свою незгоду з даним висновком».

Отже, як було встановлено при розгляді справи, повна вартість належного страхового відшкодування становить 90 032,14 грн, а тому сума недоплаченого страхового становить 41 495,72 грн.

Разом з тим, у рішенні суду від 30.09.2024 року вказувалося про те, що:

«З врахуванням тієї обставини, що відповідач не в повному обсязі сплатив страхове відшкодування, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за період з 04.11.2023 року по 27.11.2023 року пеню в розмірі 873,12 грн., три проценти річних в розмірі 81,85 грн».

Тож, враховуючі вищенаведене, суд стягнув пеню і 3% річних лише по 27.11.2023 року, у той час, як відповідно до довідки з інформацією про рух коштів по картці Позивача за 12.11.2024 року, Відповідач виплатив Позивачу присуджену частину решти страхового відшкодування у розмірі 41 495,72 грн, пеню в розмірі 873,12 грн, три проценти річних в розмірі 81,85 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5 354,30 грн та судовий збір в розмірі 820,73 грн лише 12.11.2024 року.

Таким чином, прострочення виплати решти страхового відшкодування зі сторони Відповідача на користь Позивача мало місце з 04.11.2023 року до 12.11.2024 року, у той час як Відповідач сплатив пеню та три проценти річних лише за період з 04.11.2023 року по 27.11.2023 року, тобто по дату подачі позову у справі №761/44584/23, а інфляційні втрати взагалі жодним чином не відшкодував.

Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 11 076,74 грн, 3% річних у розмірі 1 194,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 4 016,49 грн слід зазначити наступне.

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, у межах позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: пеня у розмірі 11 076,74 грн, 3% річних у розмірі 1 194,17 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 016,49 грн, а всього 16 287,40 грн.

Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 19/12/24-ЮП/ІL від 11.12.2024 року; актом № 1 про виконанні роботи від 27.12.2024 року.

Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову ОСОБА_1 , судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 8 000 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 1192, 1194, 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 12, 13, 19, 81, 102,106, 141, 263- 265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 11 076,74 грн, 3% річних у розмірі 1 194,17 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 016,49 грн, а всього 16 287,40 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн і витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О. Матвєєва

02 травня 2025 року