ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/948/25 Справа № 210/603/24 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар О.В., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/603/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чухонцева Дар`я Вікторівна, до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чухонцева Д.В., звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі по тексту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та відшкодування моральної шкоди,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони зі ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина по день смерті останньої, вели спільне господарство, що підтверджується актом, посвідченим сусідами будинку АДРЕСА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 січня 2004 року до моменту смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що ОСОБА_2 працювала машиністкою конвеєра дробильної фабрики ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

ІНФОРМАЦІЯ_9 на дробильній фабриці основної виробничий дільниці №2 корпусу середньо-дрібного дроблення на майданчику обслуговування стрічкового конвеєру СМ-14 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_2 загинула.

Відповідно акту розслідування нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Актом розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_9 від 16 червня 2020 року, затвердженим т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області 17 червня 2020 року, встановлено наступні обставини нещасного випадку.

Працюючи в зміну з 19.00 години до 07.00 години 08 лютого 2020 року машиніст конвеєра дробильної фабрики гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 отримала письмовий наряд та інструктаж з безпечного виконання робіт, із записом у «Книзі нарядів», на виконання робіт з обслуговування стрічкових конвеєрів СМ-9 - СМ-26 в корпусі середньо-дрібного дроблення, основної виробничої ділянки №2 (ОВД №2) дробильної фабрики гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ДФ ГД ПАТ «АМКР») від безпосереднього керівника - виконуючого обов`язки майстра, зайнятого на дільниці дроблення ДФ ГД ПАТ «АМКР» ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 в період з 19.00 години 17 лютого 2020 року до 01 години 55 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_3 виконувала роботи з обслуговування стрічкових конвеєрів СМ-9- СМ-26, розташованих на відмітці +10,250м, корпусу середньо-дрібного дроблення, та ведення технологічного процесу по транспортуванню руди.

Згідно письмових пояснень слюсаря-ремонтника ДФ ГД ПАТ «АМКР» ОСОБА_4 , який є членом технологічної бригади до якої входить ОСОБА_2 , він проводив обстеження устаткування у корпусі середньо-дрібного дроблення ОВД №2 ДФ ГД ПАТ «АМКР», піднявшись на відмітку +10,250м, о 01 годині 56 хвилин 18.02.2020 року він проходив вздовж стрічкового конвеєра СМ-14, та побачив за огородженням конвеєру світло ліхтаря. Нахилившись під огорожу конвеєра СМ-14, побачив за огородженням конвеєру світло ліхтаря. Нахилившись під огорожу конвеєра СМ-14, і підсвітивши своїм ручним ліхтарем ОСОБА_4 побачив ОСОБА_2 , затиснуту між роликом холостої гілки та стрічною конвеєра. Відразу зупинив працюючий стрічковий конвеєр. Про те, що трапилось ОСОБА_4 , одразу за допомогою мобільного телефону повідомив в.о. майстра ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , прибувши та оглянувши місце події, одразу по мобільному телефону дав вказівку оператору ДФ ГД ПАТ «АМКР» ОСОБА_5 викликати швидку медичну допомогу підприємства, а сам приступив до звільнення ОСОБА_2 з під конвеєру.

О 02 годині 02 хвилини оператор ДФ ГД ОСОБА_5 викликала медичну допомогу підприємства, та доповіла про те що трапилось керівництву дробильної фабрики та диспетчеру гірничого департаменту.

О 02 годині 05 хвилин 18.02.2020 року на місце події прибула фельдшер пункту ПП «Стіл Сервіс» ОСОБА_6 , яка оглянула потерпілу та звернулась до працівників фабрики с проханням негайно викликати міську реанімаційну бригаду, що зроблено оператором ДФГД ОСОБА_5 о 02 годині 19 хвилин, а сама почала надавати першу медичну допомогу ОСОБА_2 .

О 02 годині 51 хвилин 18.02.2020 року на місце події прибула реанімаційна бригада станції швидкої медичної допомоги, та о 02 годині 52 хвилини лікарем реанімаційної бригади була констатована біологічна смерть ОСОБА_2 , яка наступила в наслідок механічної асфіксії, яка розвинулася внаслідок стискання шиї та грудей між двома тупими предметами необмеженою поверхнею, з елементами тертя (можливо конвеєрним механізмом).

Після розгляду матеріалів, що були надані комісії, остання прийшла до висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_2 відбувся в той час коли вона виконувала свої трудові обов`язки згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства.

В п. 7 Акту нещасного випадку на виробництві надано висновки комісії, відповідно до яких випадок з машиністом конвеєра дробильної фабрики гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 підпадає під дію підпункту 1, пункту 52 до «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків та професійних захворювань та аварій на виробництві» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337), та є таким, що пов`язаний з виробництво.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 , її рідним завдана незгладима моральна шкода на все їх подальше життя, яка полягає в тих стражданнях, які переносить позивач, у зв`язку з втратою близької та дорогої для нього людини. Він ніколи більше не відчує підтримки та любові рідної людини. Позивач перебуває у депресивному стані через смерть дружини.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 померла, позивач позбавлений можливості отримувати моральну підтримку, турботу та допомогу в організації життя і побуту. Отже, втративши свою дружину, опору в житті, що має безповоротну дію, зазнав душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у його житті, який втратив турботу, моральну та матеріальну підтримку близької людини.

Зазначає, що ОСОБА_2 надзвичайно любила свого чоловіка, вони мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Позивача не полишають думки про смерть дружини, що навіює на нього смуток, спричиняє душевні страждання та майже щоразу викликають головні болі, знервованість. Для нього дуже важко сприймається той факт, що він втратив свою дружину у такому молодому віці.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача у якості відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини на виробництві, суму грошових коштів у розмірі 500 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01 січня 2004 року до моменту смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої внаслідок смерті працівника на виробництві, у розмірі 500 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 гривень. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 5 000 гривень.

В апеляційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року скасувати та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні достатні докази того, що ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 в період з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали однією сім`єю, як це передбачено ч. 2 ст. 1168 ЦК України та судовою практикою Верховного Суду. Позивачем не було доведено факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Вважає, що правових підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю немає.

Посилається, що, відповідно Акту форми Н-1/П про нещасний випадок від ІНФОРМАЦІЯ_9, нещасний випадок зі ОСОБА_2 стався також і з вини постраждалої, яка порушила вимоги п.3.5, 3.42.4, 3.32.6 Інструкції з охорони праці для машиніста конвеєра дробильної фабрики (на правах цеху) гірничого департаменту» ОП.702.05.19, п.п 2.2.7, 2.2.8 «Робочої інструкції машиніста конвеєра 4 розряду (змінний персонал) основної виробничої дільниці (№№1,2) дробильної фабрики (на правах цеху) гірничого департаменту), п. 10.4 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для виробників ВАТ «Арселор Стіл Кривий Ріг», яка не відмовилася від дорученої їй роботи після того, як створилася небезпечна ситуація, та приступила до робіт, пов`язаних зі скропленням не пройшовши спеціальне навчання.

Підприємство не вчиняло будь-які протиправні дії, які б знаходилися у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я, що спричинило смерть ОСОБА_2 та заподіяння моральної шкоди позивачу.

Крім того, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 500 000 гривень, належним чином не обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що, згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований з адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно акту від 30 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 1995 року до моменту смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації шлюбу. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю та вели спільне господарство.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 березня 2015 року батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20 лютого 2020 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Кривий Ріг.

Згідно копії паспорта ОСОБА_2 зареєстрованим місцем її проживання є АДРЕСА_3 .

Відповідно свідоцтва про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій від 19 червня 2018 року № 3155 ОСОБА_2 навчалась з 14.08.2017 року по 19.01.2018 р спеціальність машиніст конвеєра.

Згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_9 о 01 годині 55 хвилин №118 на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 16 червня 2020 року комісія дійшла до висновку, що випадок з машиністом конвеєра дробильної фабрики гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 підпадає під дію підпункту 1, пункту 52 до «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, та є таким, о пов`язаний з виробництвом. (а.с. 26-39).

Відповідно лікарського свідоцтва про смерть №40 від 19.02.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом.

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитані свідки, які надали пояснення по суті справи.

Допитана судом першої інстанції під час розгляду справи у якості свідка ОСОБА_8 , зазначила, що знайома з позивачем та померлою ОСОБА_2 приблизно 5 років. Вони є сусідами по будинку. Позивач з померлою проживали разом біля 20 років, з 1995 року, часто бачила їх у дворі, вони завжди були з дитиною. Донька померлої наразі проживає з позивачем, він її батько. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю з народження дитини. Дану родину може охарактеризувати з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_2 та позивач проживали однією родиною. Вони є сусідами по під`їзду. Позивач проживав з загиблою ОСОБА_10 та трьома дітьми приблизно з 2007 року, мають спільну дитину. Часто бувала в гостях у родини позивача, товаришували, часто спілкувались.

Оскільки, смерть ОСОБА_2 знаходиться у причинному зв`язку із нещасним випадком на виробництві, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин сторін положень статей 23, 1167, 1168 ЦК України, зокрема, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За змістом частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234, 256 ЦПК України 2004 року та роз`ясненнями, викладеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що з померлою ОСОБА_2 вони проживали однією сім`єю як чоловік і дружина по день смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та наявним в матеріалах справи актом від 30 січня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 до моменту смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 проживав з нею однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , та вели спільне господарство.

Також, згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є її батьками.

Суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних правовідносин та врахувавши наявні у матеріалах справи докази, обґрунтовано виходив із доведеності факту спільного проживання позивача та загиблої ОСОБА_2 однією сім`єю, що вони були пов`язані спільним побутом, а також мали взаємні права та обов`язки.

Врахувавши те, що Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України набрали законної сили з 01.01.2004 року, а Кодексом про шлюб та сім`ю не передбачалося права встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до моменту смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Згідно вимог ст. 3 Конституції України вбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із загибеллю близької людини.

У п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частинами 1, 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч.3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_2 на виробництві, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Вказані підстави відповідальності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_2 , судом встановлені в повному обсязі.

Так, відповідно п. 7 Акту № 18 розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01 годині 55 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» нещасний випадок зі смертельним наслідком з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 є таким, що пов`язаний з виробництвом. (а.с. 37)

Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Позивач ОСОБА_1 у зв`язку із втратою близької людини переживає душевні та психологічні страждання, позбавлений можливості спілкування з рідною людиною та отримувати від неї піклування, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та докладання з його боку додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, оскільки вина підприємства у нещасному випадку зі смертельним наслідком, що стався з працівником підприємства відповідача ОСОБА_2 встановлена належними та допустимими доказами.

Визначаючи розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті в сумі 500 000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт загибелі ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Він втратив близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача і потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

Натомість, на думку апеляційного суду, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є дещо завищеним.

Зокрема, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, апеляційний суд, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок загибелі ОСОБА_2 , приходить до переконання, що визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 400 000 гривень відповідатиме принципу розумності та буде справедливим у його ситуації.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, шляхом зменшення його з 500 000 гривень до 400 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави та зменшує цей розмір з 5 000 гривень до 4 000 гривень, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року в частині визначеного розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його з 500 000 гривень до 400 000 гривень.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року в частині визначення розміру судового збору, який було стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави, змінити, зменшивши цей розмір з 5 000 гривень до 4 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста