Справа № 579/3013/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

30 квітня 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді Моргуна О.В.

за участю секретаря Сергієнко Ж.М.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кролевець справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно заочного рішення Кролевецького районного суду від 17 березня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за-боргованість за кредитними договорами в загальному розмірі 122155 (сто двадцять дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп., з яких:

- за кредитним договором від 04.10.2021 року № 701 в розмірі 40868,20 грн., з яких: 30408,6 грн. - заборгованість за кредитом; 6,43 грн. - заборгованість за процента-ми; 10453,17 грн. - заборгованість за комісією;

- за кредитним договором від 27.10.2021 року № 901 в розмірі 44506,61 грн., з яких: 33260,83 грн. - заборгованість за кредитом; 7,08 грн. - заборгованість за процента-ми; 11238,7 грн. - заборгованість за комісією;

- за кредитним договором від 26.11.2021 року № 001 в розмірі 36780,71 грн., з яких: 25553,17 грн. - заборгованість за кредитом; 5,26 грн. - заборгованість за процента-ми; 11222,28 грн. - заборгованість за комісією.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ви-трати за сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Відповідач в судове засідання з`явилася , заяву підтримала.

Суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Про час та місце розгляду справи за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідач завчасно 25 січня 2025 року повідомлялася належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання: АДРЕСА_1 , (а.с. 54,59), що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Доказів того, що відповідач проживала за іншою адресою остання не надала.

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефектив-ному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не супере-чить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Суди у цивільних справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність право-вої допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду (див. ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 554/4001/17, провадження № 61-20093ск21).

Матеріали справи не містять доказів та й доводів, які б свідчили про наявність переш-код для ОСОБА_1 щодо своєчасного звернення за професійною правничої допомогою.

Тобто час такого звернення залежав виключно від її волевиявлення.

Таким чином, позивачем не спростовано того, що вона мала можливості подати ві-дзив на позовну заяву.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні відповідач підтвердила отримання кредитів 05.10.2021 року в сумі 33713,96 грн., 28.10.2021 року в сумі 36011,77 грн., 29.11.2021 року в сумі 27199,34 грн. та пояснила, що після лютого 2022 року припинила виконувати обов`язки покладені на неї умовати договору, а саме сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені договорами .

Таким чином відповідач не надала доказів істотного значення для правильного вирішення справи, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідач не надала доказів того, що між нею та первісним кредитором не укладався кредитний договір , не надала доказів, що кредитні кошти їй не передавалися , не надала доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі.

Інші доводи позивача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 отримане 29 березня 2025 року (а.с.68).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає, що відповідач не позбавлена можливості в порядку ч. 4 ст. 287 ЦПК України оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст. 259, 260, 287 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 5 травня 2025 року.

СуддяО. В. Моргун