Справа № 573/643/25
Номер провадження 2/573/220/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кисла Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дружба 6» про стягнення заборгованості за договором оренди,

УСТАНОВИВ:

01 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві власності належить земельна ділянка площею 3,375 га з кадастровим номером :01:001:0156. 08 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП «ДРУЖБА» укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого у оренду передано вказану вище земельну ділянку. Запис про право оренди земельної ділянки до Державного реєстру речових прав внесено 04 липня 2016 року. Згідно з договором орендна плата становить 7% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Однак, відповідач у 2024 році орендну плату не сплачував. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати за 2024 рік у сумі 8608,87 грн без утримання з даної суми податків та інших обов`язкових платежів, 3% річних в сумі 61,55 грн, інфляційні втрати в сумі 173,01 грн. та пеню в сумі 74,89 грн, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року відкрито провадження і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 30).

10 квітня 2025 року представник відповідача ПП «Дружба 6» - адвокат Литвиненко Д.Г. надіслала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що під час нарахування орендної плати орендарем утримано та сплачено ПДФО та військовий збір. Вказує, що орендна плата у 2024 році помилково була нарахована в більшому розмірі, ніж це передбачено умовами договору оренди, що саме по собі не свідчить про збільшення встановленого договором розміру орендної плати та не дає позивачу підстав вимагати стягнення орендної плати в розмірі, що перевищує погоджений сторонами у договорі. Тому відповідач вважає, що стягненню підлягає заборгованість зі сплати орендної плати за 2024 рік у розмірі 7174,42 грн. Стосовно нарахування позивачем 3% річних і пені та інфляційних втрат ПП «Дружба» не погоджується із сумою нарахувань, оскільки вона обрахована відповідно до сум нарахованої орендної плати з помилково нарахованої суми заборгованості по орендній платі. Також представник вказує на неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката. Тому просить суд вимоги позивачки про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити частково з урахуванням відзиву та зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, а також провести розгляд справи без участі представника відповідача (а. с. 34-36).

24 квітня 2025 року від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Оскорбіна А.Г. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого останній вказує, що розрахунок відповідача, наведений у додатку до відзиву на позовну заяву щодо орендної плати, пені, 3% річних та інфляційних втрат, не відповідає умовам договору оренди землі від 15 серпня 2015 року та волевиявлення відповідача. Крім того, вказує, що відповідачем не обгрунтовано необхідність змешення розміру витрат на правову допомогу. Зазначив, що позивачем будуть надані суду докази додатково понесених витрат (а. с. 39-41).

05 травня 2025 року представник позивачки - адвокат Оскорбін В.А. направив Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 03 травня 2025 року (а. с. 50).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Оскорбін А.Г. не прибули. Останній подав заяву про розгляд справи у їх з позивачкою відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити (а. с. 47).

Представник відповідача ПП «Дружба 6» Литвиненко Д.Г. у судове засідання не прибула, у відзиві на позовну заяву просила розглянути справу без участі представника відповідача.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року між ПП «Дружба 6» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, на підставі якого остання передала відповідачу в оренду належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області 31 липня 2015 року на підставі договору про поділ спадкового майна та зареєстрованого у реєстрі за №1246, внесеного до Спадкового реєстру за №57758518, земельну ділянку площею 3,3750 га з кадастровим номером :01:001:0159, в тому числі: 3,7750 га ріллі. Договір укладено строком на 10 років.

Вказаним договором встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 127318,79 грн. Розмір орендної плати становить 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та на дату укладення договору складає 8912,32 грн за рік з врахуванням частки в спільній сумісній власності кожного із орендодавців.

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня року, за який виплачується орендна плата. Нарахування та виплата орендної плати здійснюється пропорційно періоду перебування земельної ділянки в користуванні орендаря.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Крім того, п. п. 4.8, 4.9 договору оренди землі передбачено, що фактична виплата орендної плати в розмірі, що перевищує вказаний у цьому договорі, не потребує додаткового погодження з орендодавцем. Сума, на яку може бути збільшений розмір орендної плати залежить від загального-фінансово-економічного стану орендаря, розміру індексації вартості землі, цінової політики в сільськогосподарській галузі економіки, в тому числі від вартості продукції, яку вирощує на орендованих землях орендар, а тому розмір збільшення орендної плати не є постійним. Внесення орендної плати в збільшеному розмірі не є зміною умов договору. Відповідно до положень Податкового кодексу України орендар є податковим агентом орендодавця щодо його доходу (орендної плати) від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (а. с. 7 зв. -10, 12 зв. - 15).

Згідно з інформацією, що міститься у Державному реєстрі речових прав за №15227070 від 04 липня 2016 року, на підставі договору оренди землі від 05 серпня 2015 року внесено запис про право ПП «Дружба 6» на оренду земельної ділянки ОСОБА_1 строком на 10 років з правом пролонгації з орендною платою у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі (а. с. 17 зв. 18).

10 січня 2025 року позивачка письмово зверталася до відповідача з приводу несплати коштів за договором оренди (а. с. 10 зв.-12).

З інформації, що міститься Державному реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 16 березня 2025 року та 03 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 видно, що у вересні 2024 року ПП «Дружба 6» нараховано 10694,24 грн за ознакою доходу 195 - надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис. З вказаної суми утримано та перераховано податку у сумі 1924,96 грн та 160,41 грн військового збору (а. с. 16-17, 50-51).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За змістом статей 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

За положеннями ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У відзиві відповідача зазначено, що розмір орендної плати у 2024 році ОСОБА_1 помилково нараховано в більшому розмірі, ніж це передбачено умовами договору оренди, що саме по собі не свідчить про збільшення встановленого договором розміру орендної плати та не дає позивачці підстав вимагати стягнення орендної плати в розмірі, що перевищує погоджений сторонами у договорі. Тому відповідач вважає, що стягненню підлягає заборгованість зі сплати орендної плати за 2024 рік у розмірі 7174,42 грн.

Однак суд зазначає, що згідно з інформацією, що міститься Державному реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 16 березня 2025 року та 03 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 , у вересні 2024 року ПП «Дружба 6» нараховано 10694,24 грн орендної плати, з якої утримано та перераховано податку у сумі 1924,96 грн та 160,41 грн військового збору. Тобто, сума, яка підлягає сплаті на користь орендодавця після відрахування податків та військового збору, становить 8608,87 грн.

Разом з цим, відповідачем не надано доказів внесення змін до фінансових документів на підтвердження помилкового нарахування відповідачем орендної плати ОСОБА_1 у більшому розмірі.

Крім того, п. п. 4.8 договору оренди землі передбачено, що фактична виплата орендної плати в розмірі, що перевищує вказаний у цьому договорі, не потребує додаткового погодження з орендодавцем.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтверджену суму заборгованості з орендної плати за 2024 рік у сумі 8608,87 грн з урахуванням відрахування ПДФО та військового збору.

Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 74,89 грн та 3% річних у розмірі 61,55 грн, втрати від інфляції у сумі 173,01 грн.

Вказані стягнення позивачем розраховані відповідно до сум орендної плати після урахуванням ПДФО та військового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено судом, у 2024 році розмір орендної плати після відрахування ПДФО та військового збору становить 8608,87 грн.

Пеня за порушення виплати орендної плати позивачем обрахована відповідно до вимог п. 4.6 договору у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення та становить за період з 01 січня по 28 березня 2025 року становить 74,89 грн грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком, наданим позивачкою, інфляційні втрати розраховано за січень та лютий місяці 2025 року зі сплати орендної плати за 2024 рік з основної суми боргу 8608,87 грн та становить 173,01 грн. Вказані розрахунки здійснені з сум орендної плати після відрахуванням ПДФО та військового збору з урахуванням індексу споживчих цін.

У січні місяці 2025 року індекс споживчих цін становив 1,012. Виходячи з розрахунку ((8608,87 x 1,012) 8608,87)/31 (кількість днів у місяці))х31 (кількість днів, за які необхідно стягнути кошти), інфляційні втрати за січень 2025 року становлять 101 грн 31 коп.

У лютому місяці 2025 року індекс споживчих цін становив 1,008. Виходячи з розрахунку ((8608,87 x 1,008) 8608,87)/28 (кількість днів у місяці))х28 (кількість днів, за які необхідно стягнути кошти), інфляційні втрати за лютий 2025 року становлять 68 грн 87 коп.

Разом з цим, позивачка, розраховуючи суму інфляційних втрат за лютий місяць 2025 року, розраховує виходячи з суми основного боргу та суми інфляційних втрат за січень 2025 року.

Однак суд зазначає, що основне зобов`язання, виконання яке прострочив відповідач, становить 8608,87 грн, яка і підлягає врахуванню під час розрахунку інфляційних втрат.

Тобто, загальна сума за інфляційними втратами за січень та лютий місяці 2025 року становить 170 грн 18 коп, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Крім того, позивачка просить суд стягнути 3% річних у сумі 61,55 грн, які розраховує з суми заборгованості за орендною платою 8608,87 грн, за період 87 днів.

Розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік по договору оренди земельної ділянки за період із 01 січня по 28 березня 2025 року здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Розмір 3% річних за порушення зобов`язання за цей період становить 61,55 грн (8608,87 x 3 % x 87 : 365 = 61,55).

Отже, стягненню з ПП «Дружба 6» на користь ОСОБА_1 підлягають 8915,49 грн заборгованості з орендної плати, обрахованої з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів, за 2024 рік; 74,89 грн пені за невиплату орендної плати за 2024 рік за період з 01 січня по 28 березня 2025 року; 61,55 грн 3% річних від простроченої суми орендної плати за 2024 рік за період з 01 січня по 28 березня 2025 року; 170,18 грн інфляційних втрат за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік у період з січня по лютий місяць 2025 року.

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн та 5000 грн витрат на правничу допомогу.

До позову долучені платіжна інструкція про сплату судового збору, ордер про надання правової допомоги, виписаний на підставі договору №17/03/2025 про надання правової допомоги від 17 березня 2025 року адвокатом Оскорбіним А.Г., акт прийому-передачі наданих послуг від 26 березня 2025 року відповідно до договору №17/03/2025 про надання правової допомоги, прибутковий касовий ордер №26/03/25 від 26 березня 2025 року, згідно з яким адвокатом Оскорбіним А.Г. прийнято від ОСОБА_1 5000 грн на підставі договору №17/03/25 про надання правової допомоги від 17 березня 2025 року (а. с. 20-23).

У позовній заяві однією з вимог вказано стягнення з відповідача судового збору та 5000 грн витрат на правничу допомогу (а. с. 4).

Наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі наданих послуг від 26 березня 2025 року містить перелік виконаних робіт, вартість виконаної роботи, яка становить 5000 грн, що узгоджується зі змістом договору №17/03/25 про надання правової допомоги (а. с. 20-22).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачкою доведено, що на правничу допомогу вона витратила 5000 грн.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, у судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 вказаного Закону).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постановах Верховного Суду від 18.12.2017 у справі №910/4881/18, від 09.11.2022 у справі №127/15014/20 зроблено висновок про те, що суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу лише на підставі клопотання сторони, оскільки обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат (ч. 9 ст. 139 ЦПК України).

Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, та з урахуванням клопотання відповідача щодо зменшення заявлених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що понесені витрати позивачем є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатами обсягом послуг, є явно завищеними та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн.

Окрім того, відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, розмір судових витрат становить 4211,20 грн, які складаються з витрат по судовому збору в сумі 1211,20 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись статтями 141, 258, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного підприємства «Дружба 6» (Сумська область, Сумський район, с. Марківка, вул. Центральна, ) задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Дружба 6» на користь ОСОБА_1 8915 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 49 копійок, з яких: 8608,87 грн - заборгованість з орендної плати за 2024 рік; 74,89 грн - пеня за невиплату орендної плати за 2024 рік за період з 01 січня по 28 березня 2025 року; 61,55 грн - 3% річних від простроченої суми орендної плати за 2024 рік за період з 01 січня по 28 березня 2025 року у сумі; 170,18 грн - інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік за січень та лютий місяці 2025 року.

Стягнути з Приватного підприємства "Дружба 6" на користь ОСОБА_1 4211 грн 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя