Справа № 203/7661/24
Провадження № 2/0203/662/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024, цивільну справу було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 23.12.2024.

В порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №989819 від 24.12.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , яка відповідає адресі зазначеній в позовній заяві.

24.12.2024 ухвалою суду від Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача, на виконання якої 07.01.2025 листом Міністерства соціальної політики України за вих. 366/0/290-25/19 від 06.01.2025 повідомлено, що в ЄІБД ВПО міститься інформація, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), був зареєстрований та фактично проживав: АДРЕСА_1 , адреса листування та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 з 02.05.2022.

Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 29.01.2025.

29.01.2025, 27.02.2025, 24.03.2025 та 23.04.2025 учасники справи у судові засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Аналогічні положення містить також ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

Так, в судові засідання, призначені на 29.01.2025, 27.02.2025, 24.03.2025 та 23.04.2025, позивач явку повноважного представника не забезпечив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, шляхом внесення судових повісток до АСДС, які автоматично направлені в електронний кабінет позивача та його представника Гордєєвої О.В., та згідно довідок про доставку електронних листів, судові повістки доставлені до цих скриньок, однак участі у цих судових засіданнях представник позивача не приймав, причин неявки суду не повідомив, з клопотанням про розгляд справи за відсутності повноважного представника позивач до суду не звертався, в тексті позовної заяви таке клопотання також відсутнє.

Таким чином, суд зазначає, що для виклику позивача та його представника, судом були здійсненні заходи спрямовані на своєчасне та належне їх повідомлення про виклик в судові засідання стосовно розгляду вказаної позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У випадку повторної неявки позивача до суду, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Для застосування зазначених наслідків неявки позивача в судове засідання правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі №22/22303/14-ц.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

ЄСПЛ в рішенні від 07.07.1989 року в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 в справі № 310/12817/13 процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Крім того, перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Нез`явлення в судове засідання позивача та його представника перешкоджає вирішенню спору, оскільки позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Суд, з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що належним чином повідомлений позивач та його представник Гордєєва О.В. в призначені судові засідання 29.01.2025, 27.02.2025, 24.03.2025 та 23.04.2025 не з`явилися, заяв про розгляд справи без їх участі не надали, суд доходить висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Отже, за обставин цієї справи право позивача на доступ до правосуддя буде забезпеченим саме шляхом повторного подання до суду відповідної позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 02.05.2025.

Суддя І.В. Іваницька