Номер провадження: 22-ц/813/2813/25
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кушнір Анни Семенівни, представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2024 року, постановленого під головуванням судді Луняченко В.О., повний текст рішення складений 07 жовтня 2024 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний» (далі ПАТ АБ «Південний») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» грошові кошти у сумі 299 997,56 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК) НОМЕР_3 від 01.09.2023 року та судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 01.09.23 між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК) НОМЕР_3.

Відповідно до договору банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК) він є невід`ємною частиною договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

01.09.2023 року, згідно договору банківського рахунку Банком було відкрито рахунок IBAN НОМЕР_1 для власних потреб Клієнта.

Згодом, Банком було встановлено, що під час користування власним рахунком, Клієнт допустив виникнення несанкціонованої перевитрати, чим спричинив Банку збитки.

Несанкціонована перевитрата (овердрафт) відповідача виникла на рахунку НОМЕР_1 у зв`язку з наступним.

Загалом, в період з 11.09.2023 року по 13.09.2023 року по власному рахунку відповідача було здійснено 58 операцій на загальну суму 2 256 358,34 грн., з яких: 40 операції на загальну суму 828 179,00 грн. були на зарахування коштів на рахунок; 17 операції на загальну суму 1 128 179,34 грн. були видатковими; 1 операція на загальну суму 300 000,00 грн., що відображує надання несанкціонованого овердрафту.

Тобто, вбачається, що сума видаткових операцій значно перевищує суму зарахувань, що є несанкціонованою перевитратою.

Зазначене підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта №/0922 та випискою про рух коштів на рахунку.

Описана перевитрата відбулась через технічну помилку при формуванні залишку під час обміну інформацією між Банком та Українським процесінговим центром. У результаті такої помилки відповідач мав можливість розпорядитися більшою кількістю грошових коштів, ніж він реально мав на власному рахунку у якості залишку.

Внаслідок зазначеного, між доступними коштами та фактично витраченими коштами виникла різниця в розмірі 300 000,34 грн., що в даному випадку є несанкціонованою перевитратою, яка виникла у зв`язку із системною/технічною помилкою.

Згодом банком списано 2,78 грн. з власного рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за перевитратою

Таким чином загальна сума заборгованості за несанкціонованим овердрафтом НОМЕР_3 від 01.09.2023 виданого на рахунок № НОМЕР_1 становить 299 997,56 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2024 року позов ПАТ АБ «Південний» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» грошові кошти у сумі 299 997,56 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК)НОМЕР_3 від 01.09.2023 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Кушнір А.С., представник ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, постановити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що кредитного ліміту на картці відповідача не було і що відповідач не користувався карткою, жодного зняття готівки з банкомату, або здійснення розрахунків за покупки тощо.

Також апелянт зазначив, що суд не взяв до уваги, що договір-заява, що була акцептована відповідачем передбачала обслуговування поточного рахунку без можливості кредитування/позики, тому відповідач навіть не міг припустити, що по його рахунку внаслідок будь-яких неправомірних дій може виникнути заборгованість.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Кувшинова В.П., представник ПАТ АБ «Південний» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування рішення суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу від 15 листопада 2024 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Заїкіна А.П. для розгляду справи (а.с. 243 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суд від 15 листопада 2024 року провадження за апеляційною скаргою адвоката Кушнір А.С., представника ОСОБА_1 було відкрито (а.с. 245 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2025 року справа призначена до розгляду (а.с. 248 т. 1).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №122/0/15-25 від 28 січня 2025 року суддю ОСОБА_2 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 13 т. 2).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 04 лютого 2025 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. (а.с. 14 т. 2).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 10 лютого 2025 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 16 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року цивільна справа за апеляційною скаргою адвоката Кушнір А.С., представника ОСОБА_1 прийнята до провадження та призначена до розгляду на 22 квітня 2025 року (а.с. 17 т. 2).

В судове засідання, призначене на 22 квітня 2025 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 19, 19 зв.б., 20 т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.09.23 року між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК) НОМЕР_3 (далі - Заява-договір та/або Договір банківського рахунку).

Відповідно до договору банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК) він є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі-Публічний договір).

Згідно п. 2.1. Публічного договору, цей Договір банківського обслуговування вважається укладеним, а всі його умови прийнятими та погодженими Клієнтом з моменту та шляхом підписання Клієнтом та Банком відповідної Заяви-Договору про надання банківського продукту/послуги, яка містить згоду Клієнта на прийняття пропозиції укласти Договір комплексного банківського обслуговування (акцепт). Підписанням відповідної Заяви-Договору про надання банківського продукту/ Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з умовами Договору комплексного банківського обслуговування ( в тому числі Тарифами, умовами послуг та продуктів, тощо), прийняв його умови безумовно та в повному обсязі, прийняв на себе зобов`язання дотримуватись їх та згоден з укладанням з Банком цього Договору.

01.09.2023 року, на виконання вказаного вище та згідно Заяви-договору банківського рахунку Банком було відкрито рахунок IBAN НОМЕР_1 для власних потреб Клієнта.

Відповідно до п. 3.1.2 Публічного договору, Клієнт зобов`язався зокрема: належним чином виконувати умови Договору комплексного банківського обслуговування: дотримуватись вимог чинного законодавства України, в тому числі інструкцій, правил, інших нормативно-правових актів Національного банку України з питань здійснення банківських операцій: самостійно контролювати рух та залишок коштів на власних рахунку/ах, в тому числі для уникнення виникнення несанкціонованої перевитрати за рахунком.

Згодом, Банком було встановлено, що під час користування власним рахунком, Клієнт допустив виникнення несанкціонованої перевитрати, чим спричинив Банку збитки.

Згідно Розділу 1 Публічного договору, несанкціонована перевитрата - це перевищення дозволенного ліміту Кредиту/ заборгованість Клієнта по ПР/КР перед Банком, яка виникає у разі перевищення (недостатності) суми операції над сумою залишку коштів на ПР/КР Клієнта на момент списання. Сума визначається як різниця між перевищенням та дозволеним лімітом Кредиту/різниця між перевищенням (недостатності) суми операції над сумою залишку коштів на ПР/КР Клієнта на момент списання. Несанкціонована перевитрата за ПР/КР виникає зокрема через особливості здійснення розрахунків із застосуванням платіжних карток, зокрема, але не виключно, через розбіжності у часі між здійсненням операції з платіжною карткою та клірингом розрахунків, технічні помилки у роботі обладнання, яке використовується при здійсненні розрахунків із платіжними картками тощо. Розмір несанкціонованої перевитрати та час не є прогнозованим.

Несанкціонована перевитрата (овердрафт) відповідача виникла на рахунку НОМЕР_1 у зв`язку з наступним.

За період з 11.09.2023 року по 13.09.2023 року було здійснено 58 операцій на загальну суму 2256358,34 грн., з яких: 40 операції на загальну суму 828179,00 грн. були на зарахування коштів на рахунок; 17 операції на загальну суму 1128179,34 грн. були видатковими; 1 операція на загальну суму 300000,00 грн., що відображує надання несанкціонованого овердрафту.

З чого слідує, що сума видаткових операцій перевищує суму зарахувань, що є несанкціонованою перевитратою.

Зазначене підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта №/0922 та випискою про рух коштів на рахунку.

Описана перевитрата відбулась через технічну помилку при формуванні залишку під час обміну інформацією між Банком та Українським процесінговим центром. У результаті такої помилки відповідач мав можливість розпорядитися більшою кількістю грошових коштів, ніж він реально мав на власному рахунку у якості залишку.

Внаслідок зазначеного, між доступними коштами та фактично витраченими коштами виникла різниця в розмірі 300000,34 грн., що в даному випадку є несанкціонованою перевитратою, яка виникла у зв`язку із системною/технічною помилкою.

Згодом банком списано 2,78 грн. з власного рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за перевитратою.

Таким чином загальна сума заборгованості за несанкціонованим овердрафтом НОМЕР_3 від 01.09.2023 року виданого на рахунок № НОМЕР_1 становить 299997,56 грн.

Також судом звернуто увагу, що із долученої до позову виписки з карткового рахунку відповідача вбачається, що відповідач активно користувався грошовими коштами (використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки за покупки через термінали, інші платежі), здійснював поповнення карткового рахунку для погашення заборгованості по тілу кредиту, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту та умов кредитування.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5.

Відповідно до договору ДКБОФО п. 3.1.2., Клієнт зобов`язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі здійснювати погашення заборгованості, що виникла у Клієнта за будь-якими договорами в тому числі за наданими кредитами, процентами за їх використання, за перевитратою платіжного ліміту/несанкціонованою перевитратою, договорами поруки, за якими Клієнт виступає поручителем, а також оплачувати всі комісії/інші платежі в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором комплексного банківського обслуговування та/або Тарифами.

В порушення вказаних умов договору Боржник не виконує свої зобов`язання та не сплачує заборгованість за Договором банківського рахунку та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Таким чином, внаслідок невиконання боржником взятих на себе зобов`язань за Договорами банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ПК), у відповідача перед Банком виникла несанкціонована заборгованість, яка складає 299997,56 грн., яку на вимогу банк відповідач не повертає.

У зв`язку з даним подіями 18.09.2023 року банк прийняв рішення щодо відмови від підтримання з ним ділових відносин з подальшим обмеженням на ділові відносини в майбутньому з посиланням на Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019р. за № 361-ІХ.

Задовольняючи позов ПАТ АБ «Південний», суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Тобто, Договір банківського рахунку, що був укладений між Банком та Боржником є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків між сторонами зазначених договорів.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 527 ЦК України визначає, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (тобто діяти добросовісно).

Так, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дія без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Судом обґрунтовано не були взяті до уваги доводи відповідача про те, що ним особисто не проводилося жодних операцій по рахунку, повідомлень про списання/поповнення рахунку останній не отримував, власна інформація щодо логіну та паролю тощо третім особам не передавалась, а тому підстав для проведення банком операцій, збитки від проведення, яких поніс Банк, були відсутні, з огляду на таке.

Відповідно до п.63 ч.5 розділу 1 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 65 від 19.05.2020 року, фінансовий номер телефону - контактний номер телефону клієнта, що використовується банком, зокрема, з метою проведення його автентифікації.

01.09.2023 року Клієнт надав Банку заяву про підключення послуги Моbі& Сагd, де зазначив в якості свого фінансового номеру телефон: НОМЕР_2 .

Позивачем в період з 11.09.2023 року по 13.09.2023 року було проведено ряд видаткових операцій на суму 1128179,34 грн. Зазначені операції було проведено з використанням технології Full 3D Secure, тобто з підтвердженням операції за допомогою динамічного паролю, надісланого на телефонний (фінансовий) номер НОМЕР_2, який закріплено за Клієнтом Банку в інформаційних системах Банку (та самостійно, саме клієнтом Банку було надано Банку в якості індивідуального контактного телефонного номеру).

На підтвердження того, що Банком було відправлено Клієнту, а клієнтом було отримано динамічний пароль з використанням технології Full 3D Secure, щодо проведення грошових операцій, на його телефонний (фінансовий) номер НОМЕР_2 , позивачем до суду була надана виписка щодо проведення смс-інформування клієнта.

Судом вірно зазначено, що вищевказані грошові перекази неможливо було б здійснити без зазначення такої інформації: повного номеру карти; строку дії карти; динамічного паролю, який надходить в SMS-повідомленні від Банку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що позивачем було повідомлено ОСОБА_1 щодо повідомлення клієнта через систему «Pivdenny online» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , та повідомлення здійснювались здебільшого шляхом направлення PUSH-повідомлення доставлялись у вигляді повідомлень (2 повідомлення) у програмному забезпеченні обміну миттєвим повідомленнями «Viber (GMSU-sms та sms 11.09.23р. о 22.16 годині та 12.09.23р. о 09.02 годині); у клієнта ОСОБА_1 була ввімкнена функція отримання інформування від банку у вигляді PUSH-повідомлення у застосунку «Pivdenny online», а 26.08.23р. відбулись зміни периметру PUSH-Token, оскільки вказані висновки відповідають встановленим обставинам справи.

Крім того, даний факт підтверджений висновком експерта №24-3030 від 10.07.24 року, який виконаний на замовлення АБ «Південний», який судом був взяти до уваги, з урахуванням того, що відповідач не надав до суду належних доказів на його спростування, а саме звернення до правоохоронних органів з питань скоєння злочину відносно використання його особистих даних, його номеру телефону або його власного банківського рахунку.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 299997,56 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу НОМЕР_3 від 01.09.2023 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

При цьому, суд першої інстанції при застосуванні норм права до вказаних правовідносин вірно врахував висновки щодо застосування норм матеріального права, викладених у постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги адвоката Кушнір А.С., представника ОСОБА_1 , про те, суд першої інстанції не взяв до уваги, що кредитного ліміту на картці відповідача не було і що відповідач не користувався карткою, жодного зняття готівки з банкомату, або здійснення розрахунків за покупки тощо, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, встановленими судом першої інстанції обставинами у відповідності до наданих до суду доказів, а саме здійсненням на рахунку відповідача операцій на загальну суму 2256358,34 грн., що відображує надання несанкціонованого овердрафту, з чого слідує, що сума видаткових операцій перевищує суму зарахувань, що є несанкціонованою перевитратою, що підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта №/0922 та випискою про рух коштів на рахунку.

Доводи про те, що суд не взяв до уваги, що договір-заява, що була акцептована відповідачем передбачала обслуговування поточного рахунку без можливості кредитування/позики, тому відповідач навіть не міг припустити, що по його рахунку внаслідок будь-яких неправомірних дій може виникнути заборгованість, колегія суддів відхиляє, оскільки на момент розгляду справи суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кушнір Анни Семенівни, представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 травня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда