Справа № 302/459/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

30.04.2025 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Повідайчика О.І.

за участі:

секретаря судового засідання Куруц В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2025 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах представником адвокатом Рішко Сергієм Івановичем, до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , 1926 року народження, у зв`язку з чим за нею відкрилась спадщина, зокрема, на земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №025580, виданого 04.01.1996 року Синевирсько-Полянською сільрадою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №37 (далі Держакт №025580), загальною площею 0,6088 га призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовані в с. Синевирська Поляна Міжгірського (на даний час Хустського) району Закарпатської області, а саме земельні ділянки: в урочищі «В. Кінець» площею 0,1578 га; в урочищі «Н. Верхи» площею 0,4510 га. 23 січня 2025 року на підставі Держакту №025580 та листа приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. від 16.01.2025 року №05/02-14/174/2024 представник позивачки звернувся до сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_3 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,1578 га, що належала померлій ОСОБА_2 30 січня 2025 року у Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0056 площею 0,1578 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в урочищі «В. Кінець» в с. Синевирська Поляна Хустського району Закарпатської області.

19 березня 2025 року представник позивачки звернувся до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0056. Як було встановлено нотаріусом, Позивачка прийняла спадщину за ОСОБА_2 як спадкоємець за законом шляхом вступу у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном, що підтверджується фактом володіння оригіналом Держакту №025580. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_2 до нотаріуса не надходили. У Позивачки є документи, що підтверджують право власності на спадкове майно, а саме Держакт № НОМЕР_1 .

Однак постановою від 19.03.2025 №62/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю.М., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року №296/5, відмовив Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки зазначені у Держакті №025580 по причині наявності розбіжностей у написанні прізвища, імені та по батькові померлої ОСОБА_2 у свідоцтвах актів цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних стосунків Позивачки зі спадкодавцем.

Також позивачка зазначила, що в позасудовому порядку вирішити питання про невідповідності у прізвищі спадкодавці не може із-за розбіжностей написання її прізвища до одруження, а саме: у свідоцтві про народження позивачки серії НОМЕР_2 , виданому 07.08.1953 батьком зазначено ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 . Натомість за даними Державного реєстру актів цивільного стану згідно актового запису про народження №19, вчиненого 05.06.1953 року виконкомом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (далі Синевирсько-Полянська сільрада), батьками позивачки зазначено ОСОБА_4 , якому минуло 30 років, та ОСОБА_5 , якій минуло 27 років. 27 лютого 1971 року виконкомом Синевирсько-Полянської сільради було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , 1947 р.н., та ОСОБА_7 , 1953 р.н., про що було складено відповідний актовий запис №4, в результаті чого Позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Обґрунтовуючи позов зазначеними вище обставинами та посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства позивачка просила встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем та визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0056 в порядку спадкування за законом до майна померлої матері ОСОБА_2 ..

03 квітня 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання.

Позивачка в судове засідання не з`явилась.

Представник позивачки адвокат Рішко С.І. подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивачки та його представника, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області явку представника в судове засідання не забезпечила, подала суду заяву в якій просила розглянути справу без участі представника відповідача. З поданої заяви слідує визнання позову Синевирської сільською радою Хустського району Закарпатської області.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач визнав позов й таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи законних інтересів третіх осіб, з врахуванням характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін і обставин справи, відповідно до наведених норм процесуального закону суд доходить висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

За наявними доказами суд встановив такі фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.14).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Закарпатської області від 06.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1926 року народження, була постійною мешканкою села Синевирська Поляна, та була зареєстрована і проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.21).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №025580, виданого 04.01.1996 року Синевирсько-Полянською сільрадою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №37 (далі Держакт №025580), ОСОБА_2 належали дві земельні ділянки загальною площею 0,6088 га призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовані в с. Синевирська Поляна Міжгірського (на даний час Хустського) району Закарпатської області, а саме земельні ділянки: в урочищі «В. Кінець» площею 0,1578 га; в урочищі «Н. Верхи» площею 0,4510 га (а.с.26). Позивачка фактично вступила в управління та володіння земельними ділянками, що належали померлій ОСОБА_2 та отримала у володіння оригінал Держакту №025580.

06 грудня 2024 року приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю.М. було зареєстровано спадкову справу №174/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1926 р.н. (номер справи у Спадковому реєстрі 73411239) (а.с.22).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.12.2024 №79449741, на випадок смерті ОСОБА_2 заповіти не залишала (а.с.23).

Спадщину позивачка ОСОБА_1 прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР, фактом володіння оригіналом правоустановчого документа на землю державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 025580 виданого Син. Полянською сільською радою Мігірського району, 04 січня 1996 року, на ім`я ОСОБА_2 . Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався.

Постановою від 19.03.2025 року №62/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю.М., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5, відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, за майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 на земельні ділянки загальною площею 0,6088 га, які знаходяться на території Син-Полянської сільської ради, Хустського району Закарпатської області, оскільки наявні розбіжності у написанні прізвищ, імені та по батькові як померлої так і спадкоємки у свідоцтвах актів цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних стосунків.

Вказана постанова мотивована неможливістю встановити родинні відносини між померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Приватний нотаріус встановив, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану 05.06.1947 року виконавчим комітетом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище кожного з подружжя визначено ОСОБА_8 . 05.06.1953 року виконавчим комітетом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було зареєстровано народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої зазначено ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 , згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану. У свідоцтві про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 виданого 07.08.1953, батьком зазначено ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_11 .

З наведених обставин, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, слідує, що вказані розбіжності в написанні дошлюбного прізвища спадкодавця перешкоджають позивачці в оформленні права власності на спадкове майно, при цьому відсутні інші способи встановлення родинних відносин.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення.

Згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з пунктом 6 частини 1статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом.

Пунктом 7 Постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, та встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

З врахуванням положень ст. 294 ЦПК України, зважаючи, що встановлення факту родинних відносин пов`язано з вирішенням спадкового спору встановлення зазначеного юридичного факту вирішується в порядку позовного провадження.

Суд доходить висновку, що факт родинних відносин, а саме факт, що ОСОБА_12 , 1926 року народження є матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що доводиться зазначеними доказами.

Враховуючи наведене суд встановив, що позивачка, як єдина спадкоємиця за законом за її померлою матір`ю ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину набула право на спадкування за нею майна, котре увійшло до складу спадщини, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0056.

Суд не встановив обставин, передбачених статтею 1244 ЦК України, які мали б наслідком усунення позивачки від спадкування за ОСОБА_2 ..

Суд не встановив обставин, які б свідчили, що спадкування позивачкою за ОСОБА_2 порушує права чи законні інтереси третіх осіб.

Відтак суд встановив, що у позивачки виникло право на набуття у власність зазначеного об`єкта нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Водночас суд встановив наявність перешкод для нотаріального оформлення переходу права власності від спадкодавця до спадкоємиці, які не впливають на зміст цього права.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів частин 1, 2 і 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд враховує, як сталу практику правозастосування (елемент правової визначеності) зазначеної норми, позицію викладену в п. 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якої визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав на набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та існування підстав для судового захисту такого права в установлений законом спосіб - визнання права.

Відтак суд уважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 3, 11, 16, 316-319, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, ст. 2-5, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_14 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Синевирська Поляна Міжгірського району Закарпатської області, про що 13.12.1996 виконкомом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис №23, була матір`ю ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП відмова, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 24.01.2001 Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області, уродженки села Синевирська Поляна Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис про народження за №19 якої було зроблено 05.06.1953 виконкомом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 07.08.1953 виконкомом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0056 площею 0,1578 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Синевирська Поляна, урочище «В. Кінець», в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 02.05.2025.

Повне найменування учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП-відмова, паспорт серії НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області; ; місцезнаходження: с. Синевир, 1066 Хустський район, Закарпатська область, 90041.

Головуючий суддя О. І. Повідайчик