Провадження № 2/466/1469/25
У Х В А Л А

01 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Матолича А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про зняття арешту з майна,-

встановив:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

10 лютого 2025 на адресу суду від представника відповідача Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. надійшло клопотання про залишення даного без розгляду.

В обґрунтування даного клопотання зазначає, що з позову вбачається, що ОСОБА_3 у липні 2022 року у ході нотаріального посвідчення правочину з купівлі-продажу дізналася про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта є наявними відомості про арешт нерухомого майна Позивача за реєстраційним номером 12385176, зареєстрований 11.04.2012, водночас вважає що вищезазначені обставини, які підтверджують обізнаність Позивача порушеного на її думку права Позивачем не доведено.

Натомість позовна заява датована 28.11.2023. При цьому згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, за реєстраційним номером 12385176, зареєстрований 11.04.2012 року реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (м. Севастополь), 99011, м. Севастополь, вул. Луначарського,9, на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.04.2012 ВДВС Гагарінського РУЮ, м. Севастополь.

Отже вважає, що позивачем пропущено строки на подачу позову. Статтею 127 ЦПК України вказано, що Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Клопотання про поновлення строку не подано та Ухвала про поновлення пропущеного строку в межах даної справи не виносилась. Частиною другою статті 126 ЦПК України вказано, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Водночас, ні з позову ні з відповіді на відзив не вбачається поважні причини, відповідно до положень глави 19 ЦК України, пропуску строку позовної давності, та неможливість скористатись своїм правом та подати позов у 2018-2019 роках. Таким чином, вважаємо заявлене про застосування строку позовної давності, повинно бути враховано, оскільки позивачем не наведено будь-яких поважних причин пропущення вказаного строку.

У судовому засіданні представник відповідача Матолич А.М. підтримав клопотання про залишення даної позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача Орел Л.В. у задоволенні даного клопотання просила відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників справи та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 256 Цивільного Кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.257 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1 ст.261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи видно, що позивач у листопаді 2023 року звернулася до суду з даним позовом, після того, як довідалася про те, що у липні 2022 року в ході нотаріального посвідчення правочину з купівлі-продажу квартири, групи нежитлових приміщень і підвалу накладено арешт на вказане майно від 11.04.2012 року.

Жодних даних про те, що позивачеві було відомо про арешт майна до липня 2022 року суду не відомо, та відповідачем не доведено, тому суду приходить до висновку, що строк позовної давності для вимог позивача у цій справі почав перебіг з липня 2022 і на момент звернення до суду (листопад 2023 року) не сплив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає, оскільки суд не вбачає в даному випадку застосування строків позовної давності, вважає дане клопотання не обґрунтованим та безпідставним, тому у задоволенні такого відмовляє.

Керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК України, суд,-

постановив :

у клопотанні представника відповідача Кушнір Л.В. про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Б. Єзерський