РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/227/25

Провадження № 2/293/232/2025

29 квітня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у с-щі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

28.02.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, за змістом якого просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позов обґрунтовувався тим, що після смерті батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом після смерті батька та у встановлений законом строк прийняла спадщину. Однак, за життя ОСОБА_3 не зареєстрував право на вищевказаний житловий будинок, тому нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 . Позивач вважає, що її права як спадкоємця порушені, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025, справа №293/227/25 передана на розгляд судді Збаражського О.М.

Ухвалою від 04.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

20.03.2025 до суду надійшла копія спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_3 .

Ухвалою від 11.03.2025 суд постановив замінити неналежного відповідача Черняхівську селищну раду на належного - ОСОБА_2 . Підготовче засідання відклав на 29.04.2025.

29.04.2025 сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. Згідно поданої заяви від 28.04.2025, представник позивача ОСОБА_4 просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Позивач згідно поданої заяви від 29.04.2025 також просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 згідно заяви від 28.04.2025 позов визнала, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на подані сторонами заяви, а також приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні 29.04.2025 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд склав вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 23.06.1994 відділом реєстрації актів громадянського стану Черняхівської райдержадміністрації, актовий запис № 65.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок загальною площею 112,2 м2, та господарські будівлі до нього, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки з рішення протоколу № 13 засідання робочого комітету відділення № 1 учгоспу «Україна» від 24.07.1965, ОСОБА_3 ухвалено виділити ділянку на перестройку жилого будинку на своєму городі по АДРЕСА_2 в кількості 0,07 га.

Відповідно до довідки № 185 від 10.04.2024, виданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Наявність родинних відносин між позивачем та ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Черняхівським Рай бюро ЗАГС Житомирської області 11.02.1964, відповідно зміна дошлюбного прізвища позивача: « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.11.1983.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №130/1996, позивачка ОСОБА_1 як донька померлого прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Черняхівської селищної ради виданої 26.04.2023, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Відповідно до записів будинкової книги батько позивача ОСОБА_3 з 1993 року зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови винесеної державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчуком В.І. 21.01.2025, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на житловий будинок, оскільки спадкоємець не надала правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 21.02.2025, вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 359040грн.

IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО УКРАЇНИ

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. 530).

Статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Нормами статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 328 ЦК України встановлює, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області помер батько позивача ОСОБА_3 . Ступінь родинних відносин померлого та ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки з рішення протоколу № 13 засідання робочого комітету відділення № 1 учгоспу «Україна» від 24.07.1965, ОСОБА_3 виділено земельну ділянку на перестройку жилого будинку на своєму городі по АДРЕСА_2 в кількості 0,07га.

24.04.1992 на замовлення ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_3 . Згідно технічних характеристик, загальна площа житлового будинку складає 101,7 кв.м., житлова - 66,8 кв. м. підсобна - 34,9кв.м., будинок побудований в 1980 році.

Згідно відомостей КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 року (справа № 307/1044/15-ц) роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно, судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва або придбання будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу (далі - ЦК) УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української PCP від 25.12.1974 № 3377-VIII «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української PCP від 11.03.1985 № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української PCP від 31.10.1975 №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 9.01.1976 №1/5, та іншими нормативними актами.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, до 19.01.1996 не передбачалась обов`язковість реєстрації будинків і домоволодінь. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121.

Реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (далі - житлові будинки), що закінчені будівництвом до 05.08.1992 регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-1V та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Так, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Державна реєстрація права власності на відповідні об`єкти проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію та про присвоєння такому об`єкту адреси, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Аналізуючи викладене, ОСОБА_3 за життя правомірно набув право власності на спірний будинок, оскільки незаконність набуття права власності на вказаний будинок прямо не випливає із закону та судом не встановлена, однак не зареєстрував своє право власності на нього. Тому, будинок після смерті ОСОБА_3 увійшов до складу його спадщини.

Позивач прийняла спадщину у встановленому порядку, однак оформити право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у позасудовому порядку не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначений об`єкт нерухомості.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника повинно вирішуватись у судовому порядку.

Надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому набула право на спадкування, вищевказаний житловий будинок був побудований в 1980 році, до категорії самочинного будівництва не належить, за життя спадкодавцем не зареєстрований, згідно діючого на час побудови будинку законодавства, виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації цього права, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, тому у суду є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

адреса проживання:

АДРЕСА_4 ,

РНОКПП НОМЕР_6

Відповідач:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_5

адреса проживання:

АДРЕСА_5

РНОКПП НОМЕР_7

Повне рішення складено та підписано 30.04.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ