УХВАЛА

29 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 757/56526/24-ц

провадження № 61-5504ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Печерський районний суд м. Києва ухвалою від 03 грудня 2024 року відкрив провадження даній справі.

Печерський районний суд м. Києва ухвалою від 11 лютого 2025 року закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою місцевого суду 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (вхідний номер 22344).

В це же день ОСОБА_1 подав ще одну апеляційну скаргу на те саме судове рішення (вхідний номер 22410).

Київський апеляційний суд ухвалою від 18 квітня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року (вхідні номери 22344, 22410) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернув скаржнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції щодо закриття підготовчого провадження не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

28 квітня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року слід відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції виключно після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року не переглядалася в апеляційному порядку, оскільки апеляційні скарги ОСОБА_1 були повернуті.

За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року не підлягає касаційному оскарженню у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року слід відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду, визначено у частині першій статті 353 ЦПК України.

У частині першій статті 353 ЦПК Україниухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду в переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Ухвала про закриття підготовчого провадження постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому заперечення на цю ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можливо включити до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене у цій справі.

Подібні висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) про те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п'ятої статті 357 ЦПКУкраїни.

Апеляційний суд при поверненні апеляційних скаргОСОБА_1 дійшов правильного висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом апеляційної інстанції частини п`ятої статті 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 12» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко