УХВАЛА

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 454/1808/24

провадження № 61-5527ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, в якому просив стягнути з Державного бюро розслідувань на його користь 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових (службових) осіб Державного бюро розслідувань при розгляді його заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих. № 194 від 20 травня 2021 року, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Сокальський районний суд Львівської області рішенням від 16 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовив.

Львівський апеляційний суд постановою від 17 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року залишив без змін.

04 січня 2025 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, у якій просив скасувати вказані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Верховний Суд постановою від 31 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року залишив без змін.

13 квітня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 31 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про відшкодування моральної шкоди.

Верховний Суд ухвалою від 17 квітня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 31 березня 2025 року у цій справі.

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із скаргою на ухвалу Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у цій справі, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу для продовження розгляду до Верховного Суду.

Вказаний процесуальний документ названий заявником як «Скарга», однак адресований до Касаційного цивільного суду у складі Верховного як суду касаційної інстанції, тому є підстави вважати, що заявник ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Верховного Суду від 17 квітня 2025 року в касаційному порядку.

Вивчивши скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана заявником на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала Верховного Суду від 17 квітня 2025 року не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 подав скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 15 квітня 2025 року у справі № 757/2421/23-ц (провадження № 61-4766ск25).

Керуючись статтею 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров