Справа № 167/1261/24
Номер провадження 2/167/61/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Самчук Л. В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції сторін.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Позов обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20 липня 2016 року розірваний. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дочка ОСОБА_4 . Зазначає, що на момент винесення рішення фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені і вони проживали окремо, при цьому малолітня дочка ОСОБА_4 проживала вже разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що починаючи з 2016 року саме позивач займався навчанням, дозвіллям, розвитком, забезпеченням базових потреб, здоров`ям дитини та дочка ОСОБА_4 постійно з ним проживала. Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 свідомо ухилялась та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини, не відвідує дочку за місцем її проживання, ігнорує шкільні заходи та батьківські збори, навчанням не цікавиться, не виявляє бажання проводити час з донькою та допомагати фінансово. Вказує, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, після мобілізації позивача, остання не виявила бажання забрати доньку до себе на виховання та на даний час дитиною опікується матір позивача. Зазначає, що у зв`язку з мобілізацією позивача неповнолітня ОСОБА_5 позбавлена батьківського піклування та батьківської участі у її житті. Баба, яка здійснює за нею догляд в силу свого віку (70 років) немає можливості забезпечити дитину всім необхідним для гармонійного розвитку та становлення особистості, а також замінити батька дитині.

Вказує, що у разі направлення позивача до зони бойових дій в майбутньому та у разі настання обставин, які загрожуватимуть життю та здоров`ю позивача, дитина може залишитись одна, оскільки відповідач не виявляє бажання забрати дочку до себе. За наведених обставин, позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 не лише не суперечитиме інтересам дитини, а навпаки забезпечить належні умови для гармонійного розвитку та становлення її особистості та можливості жити з батьком у звичній для неї атмосфері сім`ї, піклування та підтримки.

Ураховуючи вищенаведене, просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20 липня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, дочка ОСОБА_6 , яка на даний час повнолітня та дочка ОСОБА_4 . Зазначила, що починаючи з 2016 року дочка ОСОБА_4 проживала з позивачем та він займався її вихованням та утриманням. Наголосила, що відповідач свідомо ухилялася та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не відвідувала дочку ОСОБА_4 за місцем її проживання, не виявляла бажання забрати дочку жити до себе, не відвідувала шкільні заходи та батьківські збори, не займалася лікуванням дитини, коли вона хворіла. На її думку, все вище зазначене свідчить про те, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків з 2016 року. Вказує, що після мобілізації позивача, дочка фактично залишилась на виховання 70-річної бабусі, відповідачка не проявила бажання забрати доньку до себе чи якимось іншим чином піклуватися про неї. Зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав не тільки не суперечить інтересам дитини, а забезпечить належні умови для подальшого її розвитку, встановлення особистості та надалі рости з батьком у звичній для неї атмосфері. Пояснила, що старша дочка сторін ОСОБА_6 періодично проживала то з матір`ю, то з батьком. Після того, як вона закінчила школу і навчалася в технікумі ОСОБА_6 проживала в гуртожитку, а на канікули приїжджала до батька та ОСОБА_4 , а з 18 років проживала разом зі своїм хлопцем. Зазначила, що відповідач не позбавлена батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_6 . Вказала, що з позовом про позбавлення батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 позивач звернувся на саме зараз, оскільки він мобілізований і дитина позбавлена батьківського піклування. Зазначила, що до мобілізації не було потреби позбавляти відповідача батьківських прав, а на даний час позивач хоче бути з дочкою. Ураховуючи вище наведене просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв/клопотань не подавала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області Самчук Л. В . в судовому засіданні пояснила, що питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини. Ними було зроблено запит до служби у справах дітей за місцем проживання відповідача для з`ясування думки щодо даної справи. Зазначила, що ними з`ясовано, що відповідач обізнана про розгляд справи, про позбавлення її батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 . Вказала, що відповідач не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки дочка ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу проживала з позивачем, і він піклувався про неї. Зазначила, що також запрошували ОСОБА_3 на комісію з питань захисту прав дитини, зокрема через застосунок Viber їй було надіслано повідомлення, про що є відмітка про прочитання, але відповіді не надійшло. Повідомила, що особисто комісією відповідач заслухана не була.

Також пояснила, що під час вивчення цього питання вони спілкувалися з дитиною і бабусею, яка повідомила, що ще до розірвання шлюбу відповідачка почала вживати алкоголь і син один займався вихованням та утриманням дочки. Вказала, що після того, як позивача було мобілізовано, ОСОБА_4 відчула відсутність контролю з його боку, самостійно перейшла на сімейну форму навчання, мотивуючи це тим, що у неї з`явилося більше вільного часу. Зазначила, що ОСОБА_4 також запрошували на комісію, вона обіцяла прийти, однак не прийшла та повідомила, що перебувала у м. Вінниці в подруги та не встигла приїхати. Вказала, що з дитиною було проведено роботу як індивідуально, так і спільно з центром соціальних служб. Зауважила, що на теперішній час ОСОБА_4 повернулася до очної форми навчання в школі, відвідує заняття регулярно, однак не отримує належного батьківського контролю. Вказала, що про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків вони дізналися після того, як позивача мобілізували. В листопаді-грудні 2024 року до них звернулися ОСОБА_4 з бабусею та повідомили про те, що дитина залишилась одна без батьківського нагляду. Зазначила, що позивач про позбавлення батьківських прав відповідача у службу не звертався, з старшою дочкою сторін ОСОБА_6 не спілкувалися. Зважаючи на всі обставини справи, оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позов підтримують і вважають за доцільне позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Позиція дитини.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні повідомила, що з 8 років постійно проживала з татом і бабусею. Пояснила, що перестала спілкуватися з мамою після того, як переїхала до бабусі. Зазначила, що у неї є старша сестра ОСОБА_6 , яка проживає з мамою. Повідомила, що навчається в 11 класі Рожищенського ліцею № 3, хоче вступати в університет та здобути освіту психолога. Зазначила, що з мамою спілкувалася лише один раз, зі старшою сестрою не спілкується майже рік. Повідомила, що два роки тому тато телефонував до мами, щоб запитати про старшу сестру, оскільки вона перебувала на лікуванні, їздив ОСОБА_6 відвідувати. Зазначила, що її тато також запитував чи хоче вона спілкуватися з матір`ю, на що вона відповіла, що ні. На даний момент тато з сестрою ОСОБА_6 (старшою дочкою) не спілкується, у неї немає телефону. Повідомила, що її ніхто проти матері не налаштовував, але до мами немає таких відчуттів як до тата. Пояснила, що як це любити маму не знає, оскільки від мами ніколи підтримки не отримувала. Зазначила, що батьки розлучились, оскільки мама вживала спиртні напої, тато займався з нею уроками, вона пам`ятає, як в дитячому садочку вихователі запитували де її мама і чому вона її не забирає. Пояснила, що брат мами возив її на лікування, на даний час вона з родичами матері спілкується. Зазначила, що хоче, щоб тато був біля неї, бо вона залишилась одна. Зазначила, що не знає чи хотіла б налагодити відносини з мамою. Повідомила, що мама дзвонила і питала чи тато мобілізований.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про її участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Постановлено викликати в судове засідання для допиту як свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Судом розміщувалися на офіційному вебсайті судової влади України оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 13 год 00 хв 26 лютого 2025 року та на 11 год 00 хв 23 квітня 2025 року.

Заслухавши учасників судового провадження, свідків, думку дитини, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що з 24 жовтня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20 липня 2016 року розірвано.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади - Рожищенська територіальна громада № 2024/014187944 від 25 листопада 2024 року та копією довідки № 4132 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 листопада 2024 року.

Відповідно до копії декларації № 0000-1ТТЕ-6013 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 19 липня 2018 року дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває під наглядом сімейного лікаря комунального закладу «Рожищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_11 , декларація підписана законним представником ОСОБА_1 .

З характеристики директора ТзОВ «ХАДЕА СТІЛ КОМПАНІЯ» Бехверхого В. С. від 21 листопада 2024 року встановлено, що з 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 працює на підприємстві ТзОВ «ХАДЕА СТІЛ КОМПАНІЯ». За період роботи проявив себе як знаючий спеціаліст і хороша та чуйна людина. Дотримувався правил внутрішнього трудового розпорядку, не допускав порушень трудової та виробничої дисципліни, сумлінно виконував покладені на нього завдання та добре взаємодіяв з членами колективу. ОСОБА_1 вимогливий до себе, морально стійкий, зразковий працівник, користувався повагою серед товаришів та керівництва підприємства.

Відповідно до копії характеристики міського голови Рожищенської міської ради Волинської області Поліщука В. від 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 проживає в м. Рожище та працює в ТзОВ «ХАДЕА СТІЛ КОМПАНІЯ». Зауважень та скарг по місцю проживання на ОСОБА_1 від сусідів не надходило, на дану особу компрометуючих матеріалів міська рада немає.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в комунальному опорному закладі загальної середньої освіти «Рожищенський ліцей № 3» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області з першого класу. Дівчина має середній рівень знань переважно з усіх предметів. Навчається в міру своїх можливостей, важче сприймає предмети математичної групи та більше цікавиться літературою. Має добре розвинену пам`ять і логічне мислення, зв`язне мовлення, вміє робити власні висновки та узагальнення. На уроках уважна, дисциплінована, без поважних причин уроків не пропускає, сумлінно виконує доручення, відповідальна. Вихованням учениці займається тато, мама за роки навчання в школі не цікавилася успіхами дівчини, не телефонувала, не відвідувала батьківські збори, жодного разу на зустріч із вчителем не приходила. Тато легко йде на контакт із класним керівником, підтримує постійний зв`язок. ОСОБА_4 завжди відгукується дуже добре про стосунки з татом, дуже відчувається, що вона його любить, поважає та турбується про нього, а він про неї, що підтверджується копією характеристики директора ОСОБА_13 комунального опорного закладу загальної середньої освіти «Рожищенський ліцей № 3» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 22 листопада 2024 року № 276.

З висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради встановлено, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Рожищенської міської ради 11 березня 2025 року. Ураховуючи інтереси дитини та керуючись ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 34, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, детально вивчивши всі обставини, виконавчий комітет Рожищенської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 20 березня 2025 року № 3/16 вказаний висновок органу опіки і піклування затверджено.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з 2007 року проживає в АДРЕСА_1 . Зазначає, що спочатку сусідів не знали, пізніше як познайомилися, то дізналася, що позивач ОСОБА_14 зі своє дружиною проживав окремо на квартирі. Приблизно в 2014 -2015 році він один переїхав проживати до матері і через деякий час забрав до себе свою меншу дочку ОСОБА_4 , який було 7 років. Скільки років було старшій дочці ОСОБА_6 не пам`ятає, вона залишилась проживати з матір`ю і відвідувала батька. Вказує, що їй відомо, що відповідач випивала і сама неодноразово її бачила в нетверезому стані. Після того, як позивач дочку забрав до себе, вона не бачила, щоб матір приходила або була у відповідача вдома біля дитини. Зазначає, що пізніше їй стало відомо, що брат відповідача забрав її на лікування від алкоголізму, більше вона її не бачила, відповідач залишилась жити в селі. Позивач здійснював догляд за меншою дочкою, між ними склалися дуже хороші відносини. Зазначила, що батько дочку проти матері не налаштовував, коли дитина просилася до матері поїхати, батько її відпускав. Вказала, що дочка ОСОБА_4 разом з батьком проживає приблизно з 2015 року, мати до дитини не приїжджала. Зі слів дитини їй стало відомо, що коли необхідно було виготовляти ОСОБА_4 паспорт, вона зателефонувала до матері і попросила з нею поїхати, мати відповіла, що коли привезе пляшку, тоді поїде. Зазначила, що вона неодноразово приходила на день народження до матері позивача ОСОБА_15 , були також її діти та онуки. Вказала, що після переїзду до батька, дитина ОСОБА_4 самостійно ходила до матері, а також її водив батько, оскільки вона проживала на сусідній вулиці в орендованій квартирі. Зазначила, що їй не відомо, коли відповідач з`їхала з орендованої квартири. З 2014-2015 року матір дитину не відвідувала і позивач не хотів спілкуватися з відповідачем. Пояснила, що особисто не чула, щоб дитині забороняли спілкуватися з матір`ю, ОСОБА_4 спілкувалася з сестрою ОСОБА_6 , їздила до неї в м. Луцьк, хотіла підтримувати з нею відносини.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з 1997 року проживає в АДРЕСА_2 , позивач є її сусідом, АДРЕСА_6 є паралельною АДРЕСА_7, їхні городи межують. Зазначила, що приблизно в 2015-2016 роках позивач перейшов жити до своїх батьків, спочатку він повернувся один, а десь приблизно через шість місяців прийшла менша дочка ОСОБА_4 . Вказала, що вона не бачила, щоб матір приходила до дочки, батько не забороняв дитині ходити до матері та не налаштовував проти матері. Пояснила, що їй не відомо про те, чи мати вітала дитину з днем народження, оскільки з сім`єю позивача не перебуває у тісних стосунках. Зазначила, що неодноразово бачила, що перед початком навчального року батько ходив з дочкою по ринку та купував їй речі. Пояснила, що коли сторони проживали разом, то бачила, як ОСОБА_16 на узбіччі лежала в стані алкогольного сп`яніння і дочка ОСОБА_4 намагалася її піднімати, неодноразово спілкувалася з ОСОБА_16 та від неї було чути алкоголем. В подальшому, відповідач виїхала в с. Вічині і їй не відомо чи дочка відвідувала матір. Зазначила, що у сторін також є старша дочка ОСОБА_6 , яка проживала з матір`ю. Під час навчання в Торчинському училищі на вихідні дні вона приїжджала до батька. Зазначила, що їй не відомо чи відповідач підтримувала відносини з дочкою ОСОБА_4 , однак дитини ніхто проти матері не налаштовував, певний час ОСОБА_18 ходила до матері. Вказала, що їй не відомо чи позивач вживав будь-яких заходів для того, щоб забрати до себе старшу дочку ОСОБА_6 . Зазначила, що їй також не відомо чи сторони спілкувалися між собою, чи батько спілкувався зі старшою дочко, чи позивач їздив відвідувати старшу дочку та займався її утриманням.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її рідним братом. Зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, після одруження проживали в с. Вічині, там позивач працював ветеринарним лікарем. Коли старшій дочці ОСОБА_6 виповнилось п`ять років переїхали проживати на орендовану квартиру в м. Рожище. У 2006 році сторони переїхали проживати до батьків позивача, прожили один рік і повернулися проживати на орендовану квартиру. Зазначила, що перед декретною відпусткою відповідач працювала листоношею. На момент народження ОСОБА_4 в 2008 році сторони проживали на орендованій квартирі. Вказала, що після народження меншої дочки ОСОБА_4 відповідач почала вживати спиртні напої, в дитячий садочок дитину оформляла бабуся (мати позивача), в перший клас дитину повів батько, шкільні збори також відвідує тільки батько, вчителі не знають матері в обличчя. Пояснила, що з дитячого садочка дитину забирав батько, оскільки вихователь його попередила, що матір приїжджає забирати дитину в нетверезому стані і вони бояться віддавати їй дитину. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач продовжувала проживати на орендованій квартирі в АДРЕСА_1 , потім родичі приїхали і її забрали, ОСОБА_19 в Вічинях не проживала. На даний час дитина проживає з бабусею (матір`ю позивача), однак їй важко доглядати за дитиною, оскільки вона хворіє на цукровий діабет. Зазначила, що раніше брат не оформляв документи про те, що дитина проживає з ним і що він здійснює за нею догляд, оскільки говорив, що не потребує жодної допомоги та буде самостійно її доглядати. Вказала, що старша дочка навчалася на повара в Торчинському училищі, на вихідні дні приїжджала до баби за харчами, пізніше працювала шеф кухарем в гіпермаркеті Там Там. Зазначила, що позивача бентежило те, що старша дочка проживає з матір`ю і позивач з нею про це розмовляв, ОСОБА_4 теж просила, щоб сестра йшла проживати до них, до вступу в училище ОСОБА_6 проживала і з батьком, і з матір`ю. Після того, як ОСОБА_19 пішла вчитися вона з батьком не проживала, орендувала квартиру в Луцьку . Пояснила, що батько з бабусею не налаштовували ОСОБА_4 проти матері, відповідач ніяких подарунків дитині не передавала та нічого не купувала. Вказала, що ОСОБА_18 при розмові про матір починає плакати і на її думку у дитини образа на матір. Протягом п`яти років сестри між собою не спілкуються, ОСОБА_18 говорила що бачила ОСОБА_6 , однак не впізнала її. Зазначила, що ОСОБА_18 хотіла, щоб мати з`явилася на суд, однак вона сказала їй, що не приїде, оскільки немає коштів купити квиток на автобус, була згідна, щоб її забрали машиною, проте коли вона приїхала, то відповідач втекла. Вказала, що їй не відомо чи відповідач намагалася спілкуватися з дітьми, які не проживали разом з нею, проте точно відомо, що вона не приїжджала і участі в утриманні дітей не брала. Зазначила, що приблизно шість років тому ОСОБА_19 запропонувала ОСОБА_4 поїхати побачити матір і вона їздила. Пояснила, що брат на даний час звернувся в суд з позовом, оскільки він не бачить дитини, баба хворіє і їй важко одній догляд за дитиною. Пояснила, що позбавлення батьківських прав позивачу необхідно, щоб бути разом з дитиною. Вказала, що позивач мобілізований з листопада 2024 року і як позивач будучи мобілізованим буде виконувати батьківські обов`язки не зазначила.

Зміст спірних правовідносин.

Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами, виник цивільно-правовий спір у сімейних правовідносинах з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 7 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

За змістом ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, в якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу, починаючи з 2016 року дочка ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , він займається її виховання та утриманням, а дочка ОСОБА_6 залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Позивач звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_4 як на підставу позбавлення батьківських прав зазначає, що з 2016 року відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям дитини та матеріально її не забезпечує.

В судовому засіданні представник позивача ствердила, що відповідач ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав щодо старшої дочки ОСОБА_6 . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Самчук Л. В. вказала, що про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків вони дізналися в листопаді-грудні 2024 року лише після того, як позивача мобілізували.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 ніколи раніше не виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і її поведінка не була предметом розгляду компетентних органів, докази того, що мати притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей, чи за ухилення від виконання батьківських обов`язків у матеріалах справи відсутні.

Крім цього, також матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на наявність виняткового випадку для позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом вирішення сімейних питань, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері як особи, що становить реальну загрозу для меншої дочки ОСОБА_4 , її здоров`я та психічного розвитку.

Далі продовжуючи аналіз необхідності позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав для суду є важливим питання, яким чином така юридична процедура (позбавлення батьківських прав) змінить існуючу ситуацію в бік покращення "положення дитини" та сприятиме реалізації її інтересів.

Наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 носить рекомендаційний характер, не містить однозначних обставин, які би вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такого заходу, як позбавлення її батьківських прав, не зазначено відомостей про наявність з боку матері загрози для дитини, не наведено об`єктивних даних, що поведінку матері неможливо змінити в кращу сторону та не наведено достатньо переконливих аргументів на користь найвищих інтересів дитини у разі позбавлення батьківських прав матері, а тому відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд критично оцінює його та не бере до уваги як доказ на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, в даній конкретній ситуації, суд співставляючи інтереси окремої особи в право якої здійснюється втручання (відповідача), враховуючи суспільні інтереси та інтереси дитини, суд доходить висновку, що не позбавлення батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дитини ніж зворотне, оскільки позбавлення батьківських прав не вплине ні на обставини щодо її виховання і розвитку, не створить додаткових умов щодо її виховання, не сприяє захисту її прав взагалі. Поруч з цим, суд зважає на те, що позбавлення батьківських прав матері вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини.

Беручи до уваги всі наведені вище обставини в сукупності, суд доходить висновку, що незважаючи на доводи сторони позивача, якими він обґрунтовує доцільність позбавлення батьківських прав, ці аргументи не є достатніми для виправдання застосування крайнього заходу вирішення сімейних питань, а позбавлення відповідача батьківських прав стосовно меншої дочки ОСОБА_4 є передчасним.

Крім цього, окремо суд зауважує таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з цим позовом відразу після того як був призваним на військову службу під час мобілізації.

Як слідує із Правової позиції Верховного Суду висловленої у Постанові від 13 березня 2023 року у справі № 495/2284/23 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).

Порядок звільнення з військової служби визначений ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Сімейні відносини базуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Загальні засади (принципи) мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц).

На теперішній час позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу під час мобілізації. Звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що вихованням дитини після його мобілізації займається 70 - річна бабуся, яка в силу свого віку немає можливості дати дитині все необхідне, а позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 дасть можливість дитині і далі рости та жити з батьком у звичній атмосфері сім`ї.

Таким чином, суд доходить висновку що наразі для того, щоб позивачу виховувати дитину йому передусім необхідно звільнитися з військової служби, а рішення суду про позбавлення батьківських прав буде підставою для такого звільнення.

Отже, зважаючи на наведене, на переконання суду, позов про позбавлення батьківських прав у цій справі фактично пред`явлений позивачем ОСОБА_1 (військовослужбовцем), який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з метою штучного створення умов та обставин, які можуть бути підставою для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можливе лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Таких обставин у даній справі не встановлено.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин цієї справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7, 164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, суд доходить висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, а відтак в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити.

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 51, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 02 травня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області: місцезнаходження: вул. Незалежності, 60, м. Рожище, Волинська область, .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області: Самчук Лариса Вікторівна , адреса: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай