Справа № 202/5992/24
Провадження № 2/202/598/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

представника позивача адвоката Крюкової М.В.,

представника відповідача адвоката Ходюша А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2024 року представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Крюкова М.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року в загальному розмірі 38725,60 гривень, витрати з оплати судового збору та на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5589915 про надання споживчого кредиту. Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами Кредитного договору, сума кредиту складає 8000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, дата повернення кредиту 18.02.2023 року, стандартна процентна ставка 1,99 % в день та застосовується, у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 0,796 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 25.03.2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Станом на 25.03.2022 відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконала. ТОВ «Авентус Україна», в межах строку дії договору за період з 01.05.2022 по 12.07.2022 року нараховані відсотки списано та повідомлено споживача про можливість погашення лише тіла кредиту, однак такою можливістю ОСОБА_1 не скористалась. За період з 13.07.2022 року по 22.11.2022 року ТОВ «Авентус Україна» нараховано відсотки за ставкою 1,99% в сумі 21173,60 гривень (8 000,00 грн * 1,99% *133 календарних днів).

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору.

Після отримання права вимоги, позивачем здійснено нарахування відсотків в межах строку дії договору з 23.11.2022 року по 22.01.2023 року, що складає 9552,00 гривень, (8 000,00 грн * 1,99% *60 календарних днів).

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 38725,60 гривень, з яких: 8000 гривень - тіло кредиту; 30725,60 гривень нараховані проценти за користування кредитом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2024 року для розгляду справи № 202/5992/24 визначено суддю Кіблицьку Д.А.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кіблицької Д.А. від 30.05.2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільної справи № 202/5992/24 надійшли в провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М..

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 02 жовтня 2024 року цивільну справу прийняти до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

30 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ходюш А.М. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 заперечує підписання договору і отримання кредитних коштів. Дані факти також не доведені позивачем у справі. Так, договір № 5589915 від 23.02.2022 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме ОСОБА_1 , оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних останньої не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства. Посилання позивача на те, що відповідач зареєструвалась на веб-сайті, зайшла до особистого кабінету, створила анкету клієнта, ознайомилась з відповідними правилами надання коштів у позику, шляхом проставляння нею на інтернет сторінці www.creditplus.com.ua, підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором, який отримала на фінансовий номер телефону (зазначений у анкеті клієнта), нічим не доведені. Відомості про те, що відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписала договір належними, допустимими, достатніми доказами не доведено і факту укладання кредитного договору саме відповідачем не підтверджує. Саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б доводили електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Крім того, згідно п. 2.1. Договору, кредит надавався товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. У той же час, у матеріалах справи відсутні й не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів позичальнику. Відтак, не доведено, що позичальнику надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених договорами. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, реквізити повного карткового рахунку відповідача не зазначено.

02 грудня 2024 року представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Крюкова М.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначила, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний Договір № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року. Електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Отже, електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. На підтвердження укладання Договору №5589915 про надання споживчого кредиту, позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, що підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A764566», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту, що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.. При цьому, відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затв. Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача сторони договору, з використанням реквізитів, у форматі хххх хх******хххх (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, за умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним з відповідачем. При цьому, нарахування процентів, передбачених умовами договору, здійснено виключно в межах строку його дії. Отже, факт укладення Кредитного договору та наявності у позивача права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами, а тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування 23.02.2022 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», коштів у сумі 8000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна», .

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів№ 4273-IX від 26.02.2025 року, який набрав чинності 25.04.2025 року, найменування Індустріального районного суду міста Дніпропетровська змінено на Індустріальний районний суд міста Дніпра.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши думку представників позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (Кредитор) є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України. Також, ТОВ «Авентус Україна» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017р. №756.

23 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке є фінансовою установою та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5589915 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір), який було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на їх сайті:https://creditplus.ua, яка є частиною Інформаційно телекомунікаційної системи Товариства.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 675-VIII), електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина 7 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (частина 13 статті 11 Закону № 675-VIII).

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

На офіційному веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Авентус Україна» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: текстом кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом, тощо

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 675-VIII моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).

Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відповідач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» та в Особистому кабінеті прийняла умови та у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A764566», підписала електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання, узгоджується з вимогами законодавства.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладання договору між сторонами є технічно неможливим.

Уклавши вказаний договір на умовах, викладених в ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Доказів того, що персональні дані відповідача (паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізитів банківської картки) були використані товариством для укладення кредитного договору від імені ОСОБА_1 , без її відома, відповідачем не надані. Також відповідачем не надано доказів щодо звернення нею до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договір № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Кредитного договору Сума кредиту (загальний розмір) складає 8000,00 гривень (п. 1.3 Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту (06.02.2023) та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. (п. 1.4 Кредитного договору). У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора (п. 1.4.1.)

Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 Кредитного договору).За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору Знижена процентна ставка 0,796 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 25.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 11670,46% річних (п. 1.7.1., п. 1.7.2. Кредитного договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 65312,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 62446,40 грн. (п. 1.8.1., п. 1.8.2. Кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 23.02.2022 року або 24.02.2022 року (п. 2.2. Кредитного договору).

Згідно з п. 3.1. Кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з листом ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 20230626-1 від 26.06.2023 року, між ТОВ «Пейтек Україна», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, та ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від «16» лютого 2022 року. Відповідно до умов даного Договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус України»: 2022-02-23 20:36:09 на суму 8000,00 грн. , номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» 2af73ea5-88b4-4c3b-9f01-c69f1381f606, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» 28124654, Bank ID 64, призначення платежу: зарахування на карту, маска карти НОМЕР_1 (п. 147 листа).

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк від 10.03.2025 року № 20.1.0.0.0/7-25028/79138-БТ, на виконання ухвали суду від 26.02.2025 року про витребування інформації, Банком повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано картку № НОМЕР_3 на яку 23.02.2022 року здійснено переказ коштів на суму 8000,00 гривень, інформація про платника відсутня.

Отже, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 8000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , яку останньою вказано особисто в заяві на отримання Кредиту.

В свою чергу, відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти.

Відповідно до положень ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору.

Факт надання відповідачу грошових коштів первісним кредитором підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема, самим договором № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року, який є дійсним, в силу статті 204 ЦК України

Відповідач хоча й оспорювала факт укладення кредитного договору та надання їй кредитних коштів, однак жодних доказів на спростування своїх заперечень не надала.

Щодо наявності у ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги до відповідача за спірним договором, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 3 п. 4.1. Кредитного договору сторони домовились, що Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення.

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення суми кредиту та нарахованих процентів не виконувала та відповідно до Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості, сформованої ТОВ «Авентус Україна» станом на 18.06.2023 року має заборгованість в сумі 29173,60 гривень, з яких: 8000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 21173,60 гривень сума заборгованості за відсотками.

19.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за кредитними договорами, перелік яких зазначено у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників (Додаток №1 до Договору Факторингу 19.06/23-Ф від «19» червня 2023 року) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 5589915 в сумі 29173,60 гривень, з яких: 8000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 21173,60 гривень сума заборгованості за відсотками. Кількість днів прострочення 329.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача, шляхом направлення на електронну пошту, зазначену останньою при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022, видане Національним банком України. Позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана Позивачу Національним банком України від 24.01.2022.

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу За цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Отже, до ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 19.06/23-Ф від 19.06.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 5589915.

Також суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №278/1679/13-ц, в якій зазначено, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, в тому числі, відсутність доказів про отримання боржником такого повідомлення, не припиняє зобов`язань сторін за договором, і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за договором на користь нового кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Після отримання позивачем права вимоги, відповідач продовжила не виконувати покладені на неї кредитним договором обов`язки, а тому в межах строку дії кредитного договору за 60 календарних днів (з 23.11.2022 року по 22.01.2023 року) позивачем нараховані відсотки за стандартною процентною ставкою 1,99% в сумі 9552 гривень, розрахунок яких наведено безпосередньо у позовній заяві (8000,00 грн * 1,99% *60 календарних днів = 9552 грн.)

Отже, відповідно до наданих на наведених представником позивача розрахунків, заборгованість за кредитним договором № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року, складає 38725,60 гривень, з яких: 8000,00 гривень - тіло кредиту; 30725,60 гривень відсотки за користування кредитом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, в ході повторного розгляду справи хоч і оспорювались відповідачем, однак останнім не спростовано їх та не надано жодних інших розрахунків.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ході розгляду справи відповідач хоча й оспорювала наявність заборгованості та її розмір, однак останньою спростовано наданих позивачем розрахунків та не надано жодних інших розрахунків по заборгованості. Також відповідачем не надано доказів, які б підтверджували повернення кредиту та виконання нею зобов`язань за Договором № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року.

Окрім того, слід зазначити, що не зважаючи на те, що надані плзивачем докази не є первинною бухгалтерською документацією, у розумінні чинного законодавства, однак у сукупності із іншими наявними у справі доказами підтверджують наявність у боржника заявлених позивачем сум заборгованості, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14 про те, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке є правонаступником кредитора, в загальному розмірі 38725,60 гривень.

За таких обставин, враховуючи, що в установлені кредитним договором строки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача, який є правонаступником кредитора, заборгованість за Договором № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року, що складає 38725,60 гривень, з яких: 8000,00 гривень - тіло кредиту; 30725,60 гривень відсотки за користування кредитом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

07 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою Мариною Володимирівною, укладено договір № 07/07-2022 про надання правової допомоги.

Обсяг виконаних робіт визначений Звіті про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, складеному 19.04.2024 року, згідно з яким, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано правову допомогу на загальну суму 10000,00 гривень. Дану винагороду було сплачено позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 19.04.2024 року № 4333.

Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Також, за звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України)

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 512, 526, 530, 610, 612, 625, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, заборгованість за Договором № 5589915 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 року, в розмірі 38725,60 гривень, з яких: 8000,00 гривень - тіло кредиту; 30725,60 гривень відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський