ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7198/24
Провадження № 2/362/822/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 246 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі-МТСБУ) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача 82 011,15 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.11.2020 року о 08 год.30 хв. в м. Василькові по вул. Декабристів, 174 сталася ДТП за участю: автомобія «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (власник автомобіля ОСОБА_3 ), автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 (власник автомобіля ОСОБА_4 ). У результаті ДТП пошкоджено автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП. На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Розмір регламентної виплати потерпілій особі склав 80 141,15 грн. Також позивачем понесено витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 870,00 грн. Загальний розмір витрат, понесених позивачем складає 82 011,15 грн., який підлягає стягненню з відповідача.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 58-59).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином (а.с. 61, 66).
ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 62, 102), та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 63), правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2021 року у справі №362/6291/20встановлено, що 26.11.2020 року, 26.11.2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Василькові по вул. Декабристів, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_4 , виїжджаючи із зупинки, була неуважною та не надала перевагу авто «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та допустила зіткнення з ним, після чого т/з «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , допустив зіткнення з авто «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. В ході ДТП всі учасники зазнали матеріальних збитків (а.с. 13-17).
Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правоопорушення.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є підтвердженою.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за виняткомтранспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу)без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України,або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Транспортний засіб «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 був забезпечений за полісом ОСЦПВВНТЗ №200585802, терміном дії з 14.07.2020 року по 13.07.2021 року (а.с. 7а-8, 11).
Також, на момент скоєння ДТП, транспортний засіб «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 був забезпечений за полісом ОСЦПВВНТЗ №201191655, терміном дії з 10.09.2020 року по 09.09.2021 року, виданий в ПрАТ «СК «Вусо» (а.с. 7а-8, 11).
На момент скоєння ДТП, транспортний засіб ««Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_4 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 45-46).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 (а.с. 7а-8).
26.11.2020 року власник пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та просила здійснити їй перерахування коштів на розрахунковий рахунок (а.с.16-18).
Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 11.12.2020 року дорівнює без урахування ПДВ, але без врахування ВТВ 80 141,15 грн (а.с. 43).
Згідно Наказу МТСБУ №3.1/1147 від 24.02.2021 року наказано здійснити виплату за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 у розмірі 80 141,15 грн. (а.с.23).
24.02.2021 року МТСБУ здійснило виплату відшкодуванняв розмірі 80 141,15 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №889761 (а.с.44).
При цьому, витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 1 870,00 грн., які також було сплачено, що підтверджується копією платіжного доручення №636823 від 25.01.2021 року (а.с. 44- зворотня сторона).
Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-ІУ МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно ст. 29 Закону України № 1961-ІУ у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-ІУ страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Керуючись вищезазначеними нормами, потерпіла особа повідомила Позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-IV. Зокрема, потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.
На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою:- особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Позивач просить стягнути з відповідача виплачену суму 80 141,15 грн. та суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 1 870,00 грн., що в загальному розмірі складає 82 011,15 грн.
Вищенаведені витрати знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням ТЗ з вини Відповідача та повинні бути відшкодовані Відповідачем.
Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи.
Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, яка не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок якої вона пошкодила транспортний засіб, належний ОСОБА_4 , яка в свою чергу отримала страхове відшкодування від МТСБУ, до якого перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 028,00 гривень судового збору.
Керуючись статтями 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 280 - 284, 258-259, 265, 268, 279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу 82 011,15 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторно (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 14.03.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко