Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Литвиненко Ірини Вікторівни
справа № 158/2028/21
провадження № 61-7469св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 01 квітня 2025 року, яка була передана на підпис 09 квітня 2025 року, залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юнчик О. М., на постанову Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до Луцької міської ради Волинської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Встановив для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали та попередив, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.
Ухвалу мотивовано тим, що під час підготовки справи до розгляду Верховний Суд встановив недоліки касаційної скарги, які перешкоджають своєчасному та ефективному здійсненню провадження у справі.
Так, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Заявник до касаційної скарги долучив квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 1 816 грн.
Водночас колегія зазначила, що у частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом
на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом, визначено, що судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
У цій справі пред`явлено позов майнового характеру (про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельні ділянки), однак відомості про ціну позову в матеріалах касаційного провадження відсутні.
Отже, колегія суддів вважала, що касаційна скарга та судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не містять повної інформації про ціну позову, скаржнику необхідно надати такі відомості та надати докази на підтвердження цієї обставини, а також самостійно визначити і сплатити (доплатити) судовий збір виходячи з ціни позову.
Не можу погодитися із таким висновком з таких мотивів.
21 червня 2024 року ухвалою Верховний Суд відкрив провадження у цій справі. До касаційної скарги було додано квитанцію про сплату судового збору в сумі
1 816 грн. Отже, висновок колегії Верховного Суду про те, що судовий збір недоплачений у повному обсязі, ґрунтується на припущеннях, що не є підставою для залишення без руху касаційної скарги, тим більше, що касаційне провадження у цій справі було відкрито більше дев`яти місяців на час постановлення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Крім того, Верховний Суд зазначив в ухвалі, що відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Однак не вказав правові підстави для залишення касаційної скарги без руху після відкриття касаційного провадження, оскільки положення частини другої
статті 393 ЦПК України застосовується до відкриття касаційного провадження у справі.
Якщо факт недоплати судового збору з`ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов`язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 240 ЦПК України); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 141 ЦПК України або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.
Отже, вважаю, що правові підстави для попередження заявника про можливість повернення касаційної скарги відсутні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
З огляду на зазначене вважаю, що відсутні підстави для залишення без руху касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року.
Суддя І. В. Литвиненко