Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Зайцева А. Ю., Тітова М.Ю.
справа № 209/47/23
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є. С., Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державний реєстратор - приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М. А., про визнання недійсним результатів прилюдних торгів та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 187/998/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість в сумі 576 641,31 доларів США.
Судове рішення в примусовому порядку виконано частково на суму 524,71 доларів США.
Постановою приватного виконавця Теличка В. А. від 09 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання рішення у справі № 187/998/16-ц та постановою від 09 квітня 2020 року накладено арешт на все майно ОСОБА_3 .
Зазначав, що з листопада 2016 року спірне нерухоме майно перебувало під арештом, накладеним в судовому порядку Петриківським районним судом Дніпропетровської області з метою забезпечення його позову у справі № 187/998/16-ц. Окрім цього, приміщення перебувало під арештом у кримінальному провадженні, а також у іншому цивільному провадженні у справі № 752/2965/19.
03 грудня 2020 року йому стало відомо, що 26 листопада 2020 року приватний виконавець Осельський Є. С. відкрив виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю. П. від 18 листопада 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 513, про стягнення з ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 , якому ОСОБА_3 , начебто, заборгував 50 000 000,00 грн за посвідченим приватним нотаріусом Курковською Я. Л. договором позики від 24 квітня 2010 року, та цього ж дня наклав арешт на все майно ОСОБА_3 , без обмеження його розміром боргу й розпочав процедуру примусової реалізації майна останнього.
Вважає, що торги проведені на підставі підроблених документів, із грубими порушеннями вимог законодавства, за наявності публічних обтяжень (арештів), накладених на майно, що було реалізоване, а єдиною метою торгів було виведення нерухомого майна ОСОБА_3 з-під примусового стягнення на його користь шляхом штучного та фіктивного відчуження цього майна дочці ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, позивач просив суд:
скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: реєстр № 79, видане ОСОБА_2 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М. Л.;
скасувати дію державного реєстратора - приватного нотаріуса Прожуган М. А. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо винесення рішення від 21 січня 2021 року № 56245239 про зупинення державної реєстрації права власності на чотирикімнатну № 1, загальною площею 336,3 кв. м, на АДРЕСА_2 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції аргументовано тим, що для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Суд дійшов висновку, що позивач не довів факт порушення правил проведення електронних торгів, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 2831/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431.

У задоволенні вимог про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), суд відмовив через неналежний спосіб захисту, виходячи з того, що така позовна вимога не захистить ані інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ані інтерес самого боржника, оскільки цей документ не породжує жодного права.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2024 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам» у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 та оформлені протоколом від 11 січня 2021 року № 521160 та актом від 18 січня 2021 року, що відбулися 11 січня 2021 року щодо реалізації чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), яке належало ОСОБА_3 .

Скасовано дію державного реєстратора - приватного нотаріуса Прожуган М. А. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо винесення рішення від 21 січня 2021 року № 56245239 про зупинення державної реєстрації права власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Встановивши, що спірне нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3 перебувало під арештом, накладеним ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, однак було реалізоване на оспорюваних електронних торгах, апеляційний суд дійшов висновку, що електронні торги, як такі, що порушують права і законні інтереси ОСОБА_1 , підлягають визнанню недійсними, оскільки проведені з порушенням вимог щодо порядку проведення електронних торгів та інших норм законодавства.

У задоволенні вимоги щодо скасування свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів суд відмовив, оскільки така вимога не є належним способом захисту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 23 квітня 2025 рокукасаційні скарги ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Зайцем Павлом Леонідовичем, Осельського Євгена Сергійовича задовольнив частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є. С., ДП «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсним прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності скасував, справу в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд мотивував постанову тим, що Суди при вирішенні справи, яка є предметом касаційного перегляду, не врахували, що її особливістю є те, що позивач не є стороною договору купівлі-продажу укладеного за результатами оспорюваних електронних торгів, їх учасником або власником примусово реалізованого майна. Позивач є кредитором, власний інтерес якого полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності боржника, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації його прав, тобто позов в цій справі ним пред`явлений як заінтересованою особою.

Якщо кредиторські вимоги позивача в таких справах є забезпеченими іншим майном боржника, задоволені або можуть бути задоволені за рахунок такого майна, відсутні підстави для висновку про порушення законного інтересу позивача (іншого кредитора), що виключає можливість задоволення позову про оспорювання електронних торгів.

Із урахуванням наведених обставин, суди не з`ясували стан виконання судового рішення у справі № 187/998/16-ц на користь ОСОБА_1 , залишок відповідної заборгованості на момент розгляду справи та не встановили обставин, які б свідчили про неможливість виконання вказаного судового рішення інакше, ніж за рахунок всього або частини реалізованого майна, яке є предметом оспорюваних електронних торгів (недостатності інших активів боржників для виконання судового рішення, тобто їх неплатоспроможності).

Не можемо погодитись із такими висновками колегії суддів, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейська конвенція з прав людини у статті 6 також гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Європейської конвенції з прав людини, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Обов`язок суду захистити порушене право у спосіб який передбачений законом визначено у частині першій статті 5 ЦПК України, згідно якої, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У цій справі позивач є стягувачем, а ОСОБА_3 боржником, що підтверджено рішеннями судів та не оспорюється.

На забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 боргу, ухвалою суду було накладено арешт на майно ОСОБА_3 , в тому числі і на спірну квартиру.

Разом з тим, всупереч ухвали суду про накладення арешту, спірна квартира була реалізована в результаті торгів за неіснуючими зобов`язаннями ОСОБА_3 (за встановленими обставинами, нотаріус не посвідчувала такого договору позики) на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Переможцем торгів стала донька боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Отже, спірні торги мають всі ознаки фраудаторності, оскільки майно боржника, яке перебувало під арештом на виконання зобов`язань перед позивачем та за рахунок якого позивач мав можливість задовольнити свої вимоги які визнані рішенням суду, було відчужено на користь його дочки на підставі договору, який нотаріус ніколи не посвідчував.

В цьому разі були порушені як права позивача так і процедура торгів - майно перебувало під арештом та продане, як з`ясувалось на підставі виконавчого напису нотаріуса виданого на підставі сумнівного договору, а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку визнаючи недійсними оспорювані електронні торги, що відповідає і завданням цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини друга, третя статті 2 ЦПК України).

Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду скасувала законне та обґрунтоване рішення апеляційного суду вважаючи, що ця справа має певну особливість, оскільки у боржника є інше майно, а тому його права (законний інтерес) не порушені, а це виключає задоволення позову про оспорювання електронних торгів.

Очевидно, що за рішенням апеляційного суду відбувся ефективний судовий захист порушеного права ще в липні 2024 року, позивач повернув майно його власнику - боржнику, що надало можливість звернути на нього стягнення для виконання зобов`язань перед позивачем.

Практика судів з цього приводу є сталою та зрозумілою багато років. Натомість за рішенням колегії суддів позивачу, всупереч принципу диспозитивності та в порушення його права вільно обирати спосіб свого захисту визначений законом, запропоновано примарний захист у майбутньому - звернення стягнення на можливе інше майно боржника. При цьому колегія суддів Верховного Суду не навела переконливих мотивів радикальної зміни судової практики та нового тлумачення прав стягувача щодо звернення стягнення на арештоване майно боржника. Не розглянув суд і вплив свого нового тлумачення на вже існуючі ситуації і, отже, на правову визначеність.

Судді: А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов