Номер провадження: 22-ц/813/1589/25
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В. (суддя доповідач), Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим, -

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням 08.02.2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.03.2019 року провадження у справі відкрито.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.11.2023 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал») задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову та постановлено у цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання договору іпотеки припиненим залишено без задоволення. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року - касаційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Борогана Валентина Володимировича задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду 21 червня 2024 року апеляційнну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року у справі залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

В обґрунтування ухвали апеляційним судом зазначалось, що з метою належної перевірки підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, Верховним Судом справу повернуто до апеляційної інстанції щоб встановити, чи наведено ПАТ «Дельта Банк» поважні причини пропуску майже на 5 років строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, чи наявні правові підстави для його поновлення, які саме об`єктивні перешкоди безумовно унеможливили ПАТ «Дельта Банк» вчасно оскаржити судове рішення в справі, про наявність якого воно було достовірно обізнано, чи не свідчить таке поновлення процесуального строку про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, а тому апеляційним судом залишено апеляційну скаргу без руху з метою вирішення питання про відкриття та зваження підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 22 травня 2024 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду 21 червня 2024 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року у справі залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Протягом тривалого строку з боку скаржника жодних заяв та клопотань не надходило, хоча ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» отримали ухвалу Одеського апеляційного суду від 21.06.2024 року , 03.07.2024 року о 16:44 годині, що підтверджується довідками про доставку електронного кабінету з підсистеми електронний суд (а.с.192, 195).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.02.2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані у клопотаннях Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до довідок про доставку електронного документу вищевказана ухвала надіслана до електронного кабінету авторизованих учасників справи підсистеми «Електронний суд», включаючи скаржника, 28.02.2025 року о 19:55:56 год, (а.с.199-202), крім цього протягом тривалого строку з боку скаржника жодних заяв та клопотань не надходило.

Перевіривши апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку апеляційного провадження, рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У підпункті 9 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII, зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції проголошено 14 лютого 2013 року.

Апеляційна скарга на це судове рішення подана ПАТ «Дельта банк» 08 лютого 2018 року, тобто майже через 5 років з дня ухвалення рішення суду першої інстанції. Питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення заявник не порушував (а. с. 2, а. с. 2328).

Статтею 354 ЦПК України передбачена можливість поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за заявою особи, що звертається із таким клопотанням, за наявності певних обставин та надання доказів на підтвердження таких обставин.

Доводи клопотання заявлені разом з апеляційною скаргою (т.1 а.с.25) про те, що ПАТ «Дельта Банк» не було присутнє при винесенні рішення, копія не була отримана, а про зазначене рішення стало відомо 01.02.2018 року з Єдиного Державного реєстру судових рішень під час проведення моніторингу, а отже з даної дати обчислюються процесуальні строки на оскарження в апеляційному порядку рішення суду.

Як не заслуговує на увагу обґрунтування заяви про усунення недоліків в додатках до якої долучена заява про поновлення строку на апеляційне оскарження зареєстрована 27.03.2019 року (т.2 а.с.121), яка мотивована тим, що АТ «Дельта Банк» звернувся із апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року, мотивуючи в апеляційній скарзі своє право на апеляційне оскарження тим, що набуло право вимоги за кредитним договором N? 0 від 06.07.2007 р. та договорами забезпечення на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (докази надані до апеляційної скарги та до заяви про заміну позивача) та як вбачається з матеріалів справи АТ «Дельта Банк» до участі у справі залучений не був, копію рішення суду, що оскаржується не отримував, що підтверджує необізнаність АТ «Дельта Банк» про існування зазначеного судового процесу. 3 моменту початку процедури ліквідації в АТ «Дельта Банк» розпочато процес інвентаризації усіх активів Банку. 01.02.2018 р. в Єдиному державному реєстрі судових рішень під час проведення моніторингу було виявлено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року та одразу подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (заява наявна в матеріалах справи). Ознайомившись з матеріалами справи стало зрозуміло, що рішення суду першої інстанції від 14.02.2013 р. безпосереднього впливає на права та інтереси АТ «Дельта Банк», як нового кредитора та який не був залучений судом до участі у справі. А від так, був позбавлений права на захист своїх прав та інтересів як новий кредитор, та не зміг скористатися процесуальними правами, передбаченими ЦПК України., що є аналогічними заявленим разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи вищевикладене та обставини на які послався Верховний суд у своїй постанові у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року, а саме те, що 10 травня 2018 року Апеляційний суд Одеської області відкрив у справі апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року без вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Після прийняття справи до свого провадження на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Одеський апеляційний суд ухвалою від 29 січня 2019 року залишив апеляційну скаргу ПАТ «Дельта банк» без руху та надав заявнику строк для подання заяви для поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин для такого поновлення.

29 березня 2019 року Одеський апеляційний суд своєю ухвалою поновив ПАТ «Дельта Банк» строк на апеляційне оскарження та повторно відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року.

В ухвалі апеляційного суду від 29 березня 2019 року, вирішуючи процесуальне питання про поновлення строку на апеляційне оскарження й поновивши його, суд вказав лише на те, що ПАТ «Дельта Банк» не був залучений до участі в справі, про існування зазначеного судового процесу не знав, копію рішення, що оскаржується, не отримував. 01 лютого 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень під час проведення моніторингу було виявлено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 року та одразу подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Апеляційна скарга подана 08 лютого 2018 року.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що в лютому 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звертався до Приморського суду м. Одеси із заявою про заміну сторони в виконавчому провадженні у справі з посиланням на те, що 08 грудня 2021 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за кредитним договором № 0, укладеним банком з ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 183200).

25 лютого 2013 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні клопотання ПАТ «Дельта Банк» відмовлено з тих підстав, що виконавчий лист № 2-68/1,1 виданий судом 21 вересня 2011 року, не підлягає виконанню, в зв`язку з тим, що заочне рішення суду від 22 червня 2011 року, на виконання якого було видано вказаний виконавчий лист, ухвалою суду від 30 травня 2012 року скасовано, 14 лютого 2013 року ухвалено нове рішення в справі.

ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» і для ПАТ «Дельта Банк» обов`язкові всі дії ПАТ «УкрСиббанк» (близькі за змістом висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 803/1273/16 (провадження № 11-771ас18)), тому воно не є особою, яка не повідомлялася або не залучалася до участі в справі, оскільки в справі брало участь ПАТ «УкрСиббанк».

ПАТ «УкрСиббанк» здійснювало повідомлення осіб, які брали участь у справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про судове засідання, призначене Приморським районним судом м. Одеси на 23 листопада 201 року о 11 год (т. 1, а. с. 65, 66) та на 22 червня 2011 року о 12 год (т. 1, а. с. 96).

Також матеріали справи містять докази повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» про судові засідання, призначені на 21 грудня 2010 року о 10 год (т. 1, а. с. 68), на 28 січня 2011 року о 10 год. 30 хв. (т. 1, а. с. 72), на 24 травня 2011 року о 10 год. 40 хв. (т. 1, а. с. 91).

Справа містить заяву представника ПАТ «УкрСиббанк» від 22 червня 2011 року про розгляд справи за відсутності позивача (т. 1, а. с. 98).

Про судове засідання про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2011 року, призначене на 30 травня 2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» було повідомлено 28 травня 2012 року (т. 1, а. с. 121).

Про розгляд справи в загальному порядку після скасування заочного рішення ПАТ «УкрСиббанк» було повідомлено 08 жовтня 2012 року (про судове засідання призначене на 24 жовтня 2012 року) та 11 лютого 2013 року (про судове засідання призначене на 14 лютого 2012 року) (т. 1, а. с. 126, 154).

Отже, через такі обставини, з метою належної перевірки Верховним Судом справу повернуто до апеляційної інстанції щоб встановити, чи наведено ПАТ «Дельта Банк» поважні причини пропуску майже на 5 років строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, чи наявні правові підстави для його поновлення, які саме об`єктивні перешкоди безумовно унеможливили ПАТ «Дельта Банк» вчасно оскаржити судове рішення в справі, про наявність якого воно було достовірно обізнано, чи не свідчить таке поновлення процесуального строку про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому Одеський апеляційний суд виклав дані обставини в своїй ухвалі від 21.06.2024 року, на яку жодної заяви та клопотання від скаржника не було отримано відповіді у вигляді усунення недоліків протягом тривалого часу, так як вказану ухвалу скаржниками отримано 03.07.2024 року о 16:44 годині за допомогою елктронного кабіну в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного кабінету з підсистеми електронний суд (а.с.192, 195).

Крім цього, стороною скаржника, на причини неповажності зазначені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 27.02.2025 року, жодної заяви та клопотання від скаржника не було отримано відповіді у вигляді усунення недоліків протягом тривалого часу, так як вказану ухвалу скаржниками отримано 28.02.2025 року о 19:55:56 годині за допомогою електронного кабіну в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного кабінету з підсистеми електронний суд (а.с.199-202).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Згідно із частиною третьою статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів вважає, що можливість подання апеляційної скарги протягом розумного строку залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Як вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Каракуця проти України» від 20 лютого 2017 року, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, оскільки вони протягом 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги та заявами щодо усунення недоліків.

Отже, ПАТ «Дельта Банк» та його правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал» мали можливість цікавитися рухом справи, за допомогою засобів поштового та електронного зв`язку тощо. Жодних доказів на підтвердження викладених обставин які унеможливили своєчасне отримання ухвали апеляційного суду не надає, а тому суд не може враховувати причини пропуску строку на апеляційне оскарження як поважні.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Отже, інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, та підтверджували наявність у апелянта об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою, у встановлені ст. 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) строки , заявником не наведено.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку не є поважними.

З аналізу змісту частини другої статті 358 ЦПК України у поєднанні з положеннями статті 354 ЦПК України вбачається, що у цих нормах законодавцем встановлено правила судової процедури щодо поновлення процесуального строку за наявності поважних причин його пропуску та процесуальну заборону й обмеження щодо такого поновлення у разі визнання судом неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку.

Виключних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, заявник не наводить та жодним доказом такі підстави не підтверджує.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник не виконував належним чином свої обов`язки, передбачені ст. 43 ЦПК України, не проявляв необхідної зацікавленості у розгляді справи в якій є учасником, а також приймаючи до уваги висновки ЄСПЛ та враховуючи, що ПАТ "Дельта Банк" та його правонаступник ТОВ "Вердикт Капітал" не навели інших поважних причин пропуску строку та не надало доказів на їх підтвердження, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2013 рокуза позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова

Ю.П. Лозко