У Х В А Л А

23 квітня 2025 року м. Київ

Справа 752/14778/23

Провадження №22-з/824/196/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - Западнюк Наталії Іллівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації (Київської міської державної адміністрації) про визнання права користування житловим приміщенням, права декларування реєстрації місця проживання, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року залишено без змін.

21 грудня 2024 року представником ОСОБА_1 - Западнюк Н. І. засобами поштового зв`язку направлено заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн.

Заява мотивована тим, що судом при винесені постанови 16 грудня 2024 року не було вирішено питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем.

На підтвердження понесених відповідачем витрат до заяви представником долучено наступні докази: копія договору про надання правової допомоги №09/10 від 10 жовтня 2023 року; копія Акту №1 від 16 грудня 2024 року про надання правової допомоги.

У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 вказує на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлений відповідачем є неспівмірним із обсягом наданої правничої допомоги представником відповідача.

Також вказує на те, що до винесення постанови 16 грудня 2024 року, а ні ОСОБА_5 , а ні його представник доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не надавали, як і не надавали заяв про те, що такі докази будуть подані у строк передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України. Тобто, відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не було вказано про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції. За таких умов, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Також представник позивача, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції за розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в розмірі 2000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат до заперечень надає: копію договору №15-04/2024 про надання правової допомоги від 15 квітня 2024 року, копію додаткової угоди №2 від 18 березня 2025 року; копію акту №2 від 24 березня 2025 року; копію платіжної інструкції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просила відкласти розгляд заяви на іншу дату, оскільки вона перебуває у відпустці за межами м. Києва. Колегія суддів, беручи до уваги ту обставину, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких виклав позицію ОСОБА_2 , а також керуючись положеннями ч.4 ст. 270ЦПК України, вважала за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності ОСОБА_2 , її представника та інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації (Київської міської державної адміністрації) про визнання права користування житловим приміщенням, права декларування реєстрації місця проживання, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Западнюк Н.І. подала до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В письмових поясненнях представник відповідача не заявляла про розподіл судових витрат понесених ОСОБА_1 , в суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу адвоката, не вказувала попереднього ( орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

В судовому засіданні 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 та/або його представник участі не приймали, та не заявляли в судовому засіданні до закінчення судових дебатів у справі та протягом всього розгляду справи про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року залишено без змін.

21 грудня 2024 року представником ОСОБА_1 - Западнюк Н. І. засобами поштового зв`язку направлено заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн.

Заява мотивована тим, що судом при винесені постанови 16 грудня 2024 року не було вирішено питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем.

На підтвердження понесених відповідачем витрат до заяви представником долучено наступні докази: копія договору про надання правової допомоги №09/10 від 10 жовтня 2023 року; копія Акту №1 від 16 грудня 2024 року про надання правової допомоги.

У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 вказує на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлений відповідачем є неспівмірним із обсягом наданої правничої допомоги представником відповідача.

Також вказує на те, що до винесення постанови 16 грудня 2024 року, а ні ОСОБА_5 , а ні його представник доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не надавали, як і не надавали заяв про те, що такі докази будуть подані у строк передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України. Тобто, відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не було вказано про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції. За таких умов, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Також представник позивача, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції за розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в розмірі 2000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат до заперечень надає: копію договору №15-04/2024 про надання правової допомоги від 15 квітня 2024 року, копію додаткової угоди №2 від 18 березня 2025 року; копію акту №2 від 24 березня 2025 року; копію платіжної інструкції.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат (постанова Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №161/7163/20).

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постановах від 05 квітня 2023 року у справі № 202/2163/21, від 16 травня 2023 року у справі № 146/1089/20, виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 , неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

З наведених обставин вбачається, що ОСОБА_1 та /або його представником

ні у письмових поясненнях на апеляційну скаргу, ні протягом всього розгляду справи в суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів не було зроблено заяву про розподіл судових витрат, а також не було наведено попереднього розрахунку щодо судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 поніс, або планує понести в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Враховуючи викладене та те, що ні відповідач, ні його представник не скористалася правом і не заявили до закінчення судових дебатів у справі про необхідність вирішення питання компенсації судових витрат, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Западнюк Наталії Іллівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, що відповідає положенням ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду.

У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції за розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в розмірі 2000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України витрат понесених позивачем в суді апеляційної інстанції за розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в розмірі 2000,00 грн, з огляду на те, що такі витрати не відносяться до безпосередніх витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 914/1564/20, а також додаткових постановах Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 910/10507/21, від 23 серпня 2022 року у справі № 909/328/18, від 07 лютого 2023 року у справі № 922/4022/20, від 25 липня 2023 року у справі № 914/4092/21, від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, від 06 вересня 2023 року у справі № 914/131/22, від 14 вересня 2023 року у справі № 911/3076/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 922/838/22.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Заяву представника ОСОБА_1 - Западнюк Наталії Іллівни про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М. Верланов

Н.В. Поліщук