Справа № 404/5815/23
Провадження № 2/708/38/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Попельнюха А. О.,

з участю:

секретаря судових засідань Омельченко Ю. М.,

представниці позивачів адвоката Вишні Г. В.,

представниці відповідачки адвоката Осіпової Ю. Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 через свою представницю адвоката Вишню Г. В. звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту перебування позивачів на утриманні свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На обґрунтування поданого позову зазначили, що 23.02.1991 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб.

Від вказаного шлюбу подружжя мало двох дітей, а саме сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати позивачів ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 36 років.

Позивачка ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, має на утриманні двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . З моменту народження дітей позивачка набула статус одинокої матері та малозабезпеченої. Тому весь час вона проживала за рахунок коштів її батька ОСОБА_5 , оскільки він до початку повномасштабного вторгнення московії на територію України займався підприємницькою діяльністю та мав значно більший дохід, а донька отримувала лише мінімальні соціальні виплати на дітей, яких не вистачало на існування.

На день смерті батька позивачка разом із малолітніми дітьми спільно проживали та були зареєстровані, вели сумісне господарство з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, з моменту свого народження і до дня смерті батька ОСОБА_5 одержував від нього матеріальну допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, так як позивач не мав свого особистого заробітку. Весь час до смерті батька позивач був зареєстрований, проживав та вів спільний побут сумісно з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька позивачі звернулися із запитом до ІНФОРМАЦІЯ_7 з питанням щодо належних їм виплат, як прямим спадкоємцям після смерті ОСОБА_5 . На такий запит отримали відповідь, що вони можуть відноситися до категорії осіб, вказаних у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають право отримувати одноразову грошову допомогу, але для цього потрібно встановити відповідний факт в судовому порядку, що стало підставою для звернення до суду. Тому просять суд встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , які на день смерті їх батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержували від покійного матеріальну допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, тобто перебували на повному утриманні свого батька.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2023 у відкритті провадження у даній цивільній справі відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 01.02.2024 ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2024 справа передана за підсудністю на розгляд до Чигиринського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.05.2024 у відкритті провадження у вказаній цивільній справі відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.10.2024 ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.

Представниця відповідачки адвокат Осіпова Ю. Ю. у визначений судом строк надала відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представниця позов не визнала та проти його задоволення заперечувала у повному обсязі. На обґрунтування наявних заперечень зазначила, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. У дійсності, починаючи з 1999 року ОСОБА_5 почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . Згодом, 15.07.2011 вони уклали шлюб. Мають спільну доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . За місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 був зареєстрований, проте не проживав там з 1999 року. Також, за вказаною адресою не проживали його діти позивачі у справі. Натомість фактично ОСОБА_5 до моменту смерті проживав разом із дружиною та малолітньою донькою ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою він займався ремонтом автомобілів, також за цією адресою відбулася церемонія прощання із ним. Крім того, за наведеною адресою зберігаються його особисті речі та документи. Відповідно позивачі із ним спільно не проживали та не вели спільного господарства.

Твердження позивачів про надання їм матеріальної допомоги ОСОБА_5 за його життя, що було їх єдиним засобом до існування, не відповідає дійсності. Позивачі проживали окремо від свого батька з моменту досягнення ними повноліття, доказів перебування на утриманні батька позивачі суду не надали. Натомість ОСОБА_5 мав дружину та неповнолітню доньку, з якими вів спільне господарство та якими опікувався і утримував до моменту загибелі.

Із долученої до позовної заяви відповіді на адвокатський запит не можливо визначити які саме належні виплати мають намір отримати позивачі. Також зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 не є розпорядником бюджетних коштів, не приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання, не здійснює висновків про можливість проведення виплати одноразової грошової допомоги, а лише приймає документи від визначених осіб та направляє їх за належністю.

Судове засідання 26.11.2024 було відкладено за заявою представниці позивачів адвоката Вишні Г. В., яка на обґрунтування поданого клопотання про відкладення послалася на перебування у щорічній відпустці.

На підставі розпорядження керівника апарату Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.12.2024 за № 102 у зв`язку із виходом судді ОСОБА_14 у відставку проведений повторний автоматизований розподіл судової справи.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.12.2024 справа прийняття до свого провадження суддею Попельнюхом А. О. з її призначенням до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 12.02.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження суд за клопотанням представниці позивачів адвоката Вишні Г. В. долучив до матеріалів цивільної справи додаткові докази.

Судове засідання 11.03.2025 судом було відкладено за клопотанням представниці позивачів адвоката Вишні Г. В. Неможливість явки у вказане засідання представниця обґрунтувала перебуванням на лікарняному.

Судове засідання 09.04.2025 судом також було відкладено за клопотанням представниці позивачів адвоката Вишні Г. В., яка на обґрунтування поданого клопотання про відкладення послалася на її зайнятість у розгляді іншої судової справи.

Під час судового розгляду цивільної справи представниця позивачів адвокат Вишня Г. В. позов підтримала та просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що позивачка ОСОБА_15 протягом всього свого життя була одинокою матір`ю та отримувала соціальну допомогу на дітей та допомогу малозабезпеченим сім`ям, ніде не працювала. Лише після смерті батька вона одружилася, наразі народила третю дитину. Також не мав власних заробітків до моменту загибелі батька і позивач у справі ОСОБА_2 . Лише зараз після смерті ОСОБА_5 він почав займатися ремонтом автомобілів. Усі разом вони проживали у домоволодінні по АДРЕСА_1 . Батько протягом тривалого часу займався ремонтом автотранспортних засобів, мав високі заробітки, тому утримував своїх дітей. Також він утримував позивачів і після мобілізації. Грошові кошти ОСОБА_5 систематично передавав з передових позицій оборони через різних невідомих осіб, які їхали до м. Кропивницького, тому доказів перерахування таких коштів через банківські установи вони не мають. Кому належить домоволодіння по АДРЕСА_1 представниці невідомо, хто такі Олійники, які приймали участь під час складення актів про непроживання за вказаною адресою позивачів, вона не знає. З наданими представницею відповідачки суду актами не погоджується, оскільки ОСОБА_15 та ОСОБА_2 не були запрошені для їх складання. Щодо відсутності особистих речей загиблого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 пояснила, що за давньою традицією після смерті особи її речі роздають близьким і рідним, а непотрібні викидають у смітник. Тому під час складення актів його особистих речей там вже не було. Також не змогла пояснити представниця чи зазначала ОСОБА_15 під час подання документів до органів соціального захисту населення з метою отримання соціальної допомоги малозабезпеченій родині відомості про склад родини, зокрема належність до неї батька позивачки ОСОБА_5 , та доходи всіх членів родини, зокрема батька. Чому Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради ОСОБА_7 повідомила про проживання за адресою: АДРЕСА_3 представниця пояснити не змогла. Яке відношення до наведеної адреси має позивачка їй не відомо.

Представниця відповідачки адвокат Осіпова Ю. Ю. під час судового розгляду підтримала поданий нею відзив на позов та просила суд відмовити у задоволенні позову. Додатково суду зазначила, що ОСОБА_5 хоча і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично там не проживав. З 1999 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою у справі, від яких має доньку 2006 року народження. Позивачі також за вказаною адресою не проживали. Фактично з моменту досягнення повноліття вони проживали окремо та кожен із них мав власну сім`ю, позивачі мали неофіційні доходи, забезпечували себе самостійно. ОСОБА_5 фактично проживав із відповідачкою ОСОБА_3 протягом тривалого часу по АДРЕСА_2 , де до моменту мобілізації він у гаражі займався ремонтом автомобілів.

Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів регламентовані частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Проте наведений законодавцем перелік не є вичерпним, у свою чергу суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачі ОСОБА_15 та ОСОБА_2 на обґрунтування підстав звернення до суду послалися на необхідність встановлення факту перебування на утриманні батька, загиблого захисника незалежності, територіальної цілісності та недоторканості України ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання одноразової грошової допомоги.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII).

Відповідно до статті 16-1 вказаного Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, до яких віднесені члени сім`ї загиблого, а також утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Таке визначення надано законодавцем у статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Під час розгляду справи суд ураховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

До основних засад цивільного судочинства законодавцем віднесено принцип змагальності сторін, реалізація якого відбувається шляхом надання сторонам рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, покладення на сторони обов`язку довести обставини, які мають значення для справи і на які така сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та ризиків настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Притаманний цивільному процесу принцип диспозитивності передбачає розгляд справ судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

У свою чергу обов`язок доказування і подання доказів, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Виключенням із загального правила можуть бути випадки, які регламентовані законодавцем у статті 82 цього Кодексу, та можуть слугувати підставами звільнення від доказування, зокрема визнання учасниками справи обставин справи, які зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стандарт допустимості доказів, визначений статтею 78 ЦПК України, передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). У свою чергу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Під час розгляду справи представниками сторін визнано та не спростовано, що позивачі у справі ОСОБА_15 (дошлюбне прізвище ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дітьми ОСОБА_5 . Наведене також підтверджено наданими суду копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтвапро шлюб на підтвердження зміни дошлюбного прізвища (т. 2 а.с. 104, 115, 125).

Мати позивачів ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_17 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено наданим суду свідоцтвом про смерть (т. 2 а.с. 128). Відомості щодо зміни дошлюбного прізвища встановлені судом з наданого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 5 від 06.12.2022 (т. 2 а.с. 126-127).

Батько позивачів ОСОБА_5 , виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 в районі н.п. Лиман Донецької області. Травма та поранення молодшого сержанта ОСОБА_5 , які призвели до смерті, пов`язані із захистом батьківщини (т. 2 а.с. 15-17).

З наданих суду письмових доказів визначено, що на момент смерті ОСОБА_5 позивачі та їх батько були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 114, 120 122, 124).

Водночас суд ураховує, що будучи зареєстрованими у домоволодінні за однією адресою, позивачі та їх батько там фактично не проживали. Такі висновки суду підтверджені наданими представницею відповідачки письмовими доказами, зокрема копією свідоцтва про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьком якої був ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 13), копією свідоцтва про шлюб, відповідно до якого він 15.07.2011 зареєстрував шлюб із відповідачкою ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_18 ), актовий запис № 395 (т. 2 а.с. 14).

Крім того, довідками квартального комітету № 25 Фортечного району м. Кропивницький № 92 та № 93 від 25.05.2024 підтверджено фактичне проживання ОСОБА_5 разом із відповідачкою та їх спільною донькою ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 з 01.04.1999 (т. 2 а.с. 18, 19). Наведене додатково підтверджено наданими суду актами про фактичне місце не проживання за адресою: АДРЕСА_1 , складеним за участю мешканців зазначеного домоволодіння ОСОБА_19 та ОСОБА_20 25.05.2024, та про фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2, а.с. 20, 21).

Одночасно суд ураховує, що представниця позивачів не змогла надати суду відомості про власників домоволодіння, у якому зареєстровані ОСОБА_15 та ОСОБА_2 , хоча на переконання суду ними є дід і баба позивачів по лінії їх матері. Відповідно необізнаність із належністю вказаного домоволодіння та його постійними мешканцями у поєднанні із твердженнями про постійне проживання позивачів за цією адресою є нелогічним та суперечливим. Також суд ураховує, що при поданні до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради документів для отримання соціальних виплат позивачка ОСОБА_15 зазначала дійсну адресу свого фактичного проживання, відмінну від місця її реєстрації, а саме: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 78). Аналізуючи наведене суд також критично оцінює твердження щодо місця постійного проживання по АДРЕСА_1 позивача ОСОБА_2 , оскільки належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження наведеного факту позивачами та їх представницею суду не надано.

Оцінюючи доводи ОСОБА_15 та ОСОБА_2 щодо перебування позивачів на повному утриманні у свого батька, що полягало в отриманні матеріальної допомоги, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про їх безпідставність та необґрунтованість. Оскільки під час розгляду справи фактично жодного доказу на підтвердження наведених обставин суду надано не було. Зокрема, у матеріалах справи навіть відсутні докази наявності у ОСОБА_5 потенційної можливості надавати матеріальну допомогу двом повнолітнім і дієздатним дітям, ураховуючи його перебування у зареєстрованому шлюбі та наявність на утриманні неповнолітньої дитини; відсутні докази систематичного надання будь-яких грошових коштів батьком комусь із позивачів, придбання речей, продуктів харчування та предметів першої необхідності, тощо. Твердження про передачу грошових коштів ОСОБА_5 з передових ліній оборони через невідомих осіб, ураховуючи наявні сучасні технології та доступ до онлайн-банкінгу, наявність у кожного із учасників спору карткових рахунків у банківських установах, суд оцінює критично. Також суд критично оцінює твердження про відсутність у ОСОБА_15 та ОСОБА_2 самостійних доходів, оскільки протягом тривалого часу вони були повнолітніми та дієздатними особами, мали власні сім`ї, відповідно мали об`єктивну можливість облаштовувати власний побут та побут своїх сімей. Одночасно суд ураховує, що представницею позивачів адвокатом Вишнею Г. В. під час судового розгляду було визнано, що після смерті батька позивач ОСОБА_2 займається ремонтом транспортних засобів. Ураховуючи специфіку такої діяльності, зокрема необхідні навики та знання, потребу облаштування місця для її здійснення з необхідним комплектом інструментів і пристосувань, наявність клієнтів, на переконання суду самостійно та одномоментно розпочати таку діяльність фактично неможливо. Для цього необхідний досвід та певна підготовка. За таких обставин наявні підстави стверджувати, що позивач ОСОБА_2 займався такою діяльністю і до дня смерті батька, відповідно забезпечував себе і свою сім`ю самостійно.

Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не мають на своє підтвердження належних, допустимих і достатніх доказів, у свою чергу запроваджені у цивільному процесуальному законодавстві стандарти доказування забороняють можливість його обґрунтування припущеннями. За таких обставин позов на підлягає до задоволення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої усі судові витрати у справі покладаються на позивачів та їм не відшкодовуються. Щодо судових витрат відповідачки, матеріали справи не містять відповідних доказів, тому підстави для розгляду наведеного питання наразі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16ЦК України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 2, 12, 13, 43, 76-84, 89, 132-141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивачка: ОСОБА_21 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 );

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 );

Представниця позивачів: адвокат Вишня Ганна Вікторівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 266/н від 19.11.2021, видане Радою адвокатів Кіровоградської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_4 );

Відповідачка: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстр.: АДРЕСА_5 );

Представниця відповідачки: адвокат Осіпова Юлія Юріївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 29 від 01.11.2013, видане Кіровоградською обласною КДКА, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_6 ).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ