Провадження № 2/946/915/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_3 , про скасування арешту рухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 , про скасування арешту рухомого майна, посилаючись на те, що він є власником транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Згідно з відомостей ДРОРМ станом на сьогоднішній день за вказаним транспортним засобом обліковується обтяження у вигляді заборони відчуження № 16423535 від 16.08.2017 року та обтяження за № 16423496 від 16.08.2017 року у вигляді арешту. Вказані обтяження об`єктивно перешкоджають позивачу вільно реалізовувати своє право власності, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2016 року він набув у власність вказаний транспортний засіб. З того часу він відкрито користується транспортним засобом та здійснює його утримання шляхом проведення поточних ремонтних робіт та періодичного технічного огляду, що узгоджується з приписами ст. 317 ЦК України яка визначає можливість власника вільно володіти та користуватись належним майном. У 2021 році, маючи намір продати вказаний транспортний засіб, при зверненні до відповідного сервісного центру, він довідався про наявність відносно належного йому транспортного засобу обтяження увигляді заборони відчуження № 16423535 вiд 16.08.2017 року та обтяження за № 16423496 від 16.08.2017 року у вигляді арешту. Як вбачається з відомостей ДРОРМ підставами для реєстрації вказаних обтяжень є постанова про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнята Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області в рамках ВП № 52546445. Згідно відомостей АСВП виконавче провадження за вказаним номером станом на сьогоднішній день перебуває на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області. Листом №37349 від 25.10.2021 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області відмовило у наданні інформації стосовно вказаного виконавчого провадження. Разом з тим, як вбачається з листа за №31/15-448аз вiд 27.10.2021 року спірний транспортний засіб вперше було зареєстровано 10.04.2007 року за громадянином ОСОБА_2 , який в свою чергу, за даними відкритих джерел інформації (АСПВ) є боржником у ВП № 52546445, в рамках якого накладено спірні обтяження. 27.10.2014 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області спірний транспортний засіб було оголошено в розшук. 13.08.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський спірний транспортний засіб було знято з розшуку. 12.09.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області накладено арешт та заборону відчуження спірного транспортного засобу. 06.04.2016 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області знято арешт та заборону відчуження зі спірного транспортного засобу. 21.04.2016 року на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області по справі №515/1942/15-ц право власності на спірний транспортний засіб перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , який, в свою чергу, згодом і продав спірний транспортний засіб позивачу. 16.08.2017 року на підставі постанови від 10.10.2016 року зареєстровано спірні обтяження, якi є чинними по сьогоднішній день. Однак, як вбачається з ЄДРСР, постановою апеляційного суду Одеської області від 28.11.2016 року рішення по справі № 515/1942/15-ц, яким за ОСОБА_3 було визнано право власності, було скасовано, та прийнято нове, яким у задоволенні вимог останнього про визнання права власності на спірний транспортний засіб - відмовлено. Вказане рішення апеляційної інстанції було прийнято після реєстрації права власності за позивачем. Таким чином, у 2007 році громадянин ОСОБА_2 набув у власність транспортний засіб «Kia Cerato». В подальшому, в ході своєї діяльності останній порушив ряд зобов`язань з різними контрагентами, про що свідчать чисельні судові справи, рішення по яким наявні в ЄДРСР. По деяким з таких рішень, було відкрито виконавче провадження, в ході якого, на належний ОСОБА_2 , як боржнику транспортний засіб неодноразово накладались та знімались обтяження. У 2015 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нібито було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «Kia Cerato», однак через невідповідність такого договору вимогам закону, право власності ОСОБА_3 на вказаний транспортний засіб було визнано на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано за апеляційною скаргою кредиторів ОСОБА_2 . При цьому, в період поки рішення суду, яким встановлено право власності ОСОБА_3 було чинним, а будь-які обтяження, накладені в рамках ВП були або відсутні, або не зареєстровані у встановленому порядку, відбулось чергове відчуження транспортного засобу, в результаті якого право власності виникло вже у позивача. Сукупність вказаних обставин, дає підстави для висновку про те, що правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 імовірно були спрямовані на унеможливлення звернення стягнення на транспортний засіб в рамках виконавчого провадження, однак в контексті даної ситуації безпосередньо позивач не є учасником таких правовідносин, не має жодного відношення до відкритих по відношенню ОСОБА_2 виконавчих проваджень, а тому є добросовісним набувачем в розумінні цивільного законодавства. Як вбачається з фактичних обставин справи, позивач не є боржником у виконавчому провадженні в рамках якого накладено арешт на майно, що вказує на його незаконність. Крім цього, як слідує з фактичних обставин справи, на момент переходу права власності на спірний транспортний засіб від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і в подальшому до позивача, передбачені законом перешкоди для цього були відсутні. Сам по собі факт наявності у ОСОБА_2 статусу боржника у виконавчому провадженні не свідчить про припинення його права власності на майно, оскільки таке припинення можливе виключно при дотриманні чітко регламентованої процедури, яка передбачає примусову реалізацію. З наявної у позивача станом на момент підготовки позову інформації вбачається, що спірний транспортний засіб не було вилучено у боржника, торги з його реалізацію не призначались, а тому за відсутності на момент перереєстрації права власності діючих зареєстрованих обтяжень не може йти мова про неправомірність вибуття майна з володіння особи. Враховуючи викладене, позивач просить суд скасувати арешт рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), який зареєстровано 16.08.2017 року за №16423535 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнятою Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в рамках ВП №52546445, та, скасувати арешт рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), який зареєстровано 16.08.2017 року за №16423496 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнятою Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в рамках ВП №52546445, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщений про час, дату та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/.

Представник відповідача - приватного акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. 04.05.2022 року представник приватного акціонерного товариства «Ідея Банк» надав суду відзив на позовну заяву (а.с.80), в якому вказав, що представник приватного акціонерного товариства «Ідея Банк» з позовом ОСОБА_4 , в інтересах якого дiє адвокат Григоржевський М.С., не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим, зважаючи на наступне. 04.03.2008 року між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № 0164/БП1/95/0002985 (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредитнi кошти в розмірі 14960,00 грн. Однак, ОСОБА_2 не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання та порушив умови Кредитного договору, у зв`язку з чим ВАТ «Плюс Банк» було змушене звернутися із заявою до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором у примусовому порядку. 13.03.2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий документ, який в подальшому було пред`явлено АТ «Ідея Банк» до примусового виконання.10.10.2016 року на підставі вказаного вище виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 52546445, в межах якого було накладено арешт на майно ОСОБА_2 , у тому числі і на транспортний засіб марки KIA, моделі CERATO, арешт з якого просить суд зняти представник ОСОБА_4 . Наразі заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0164/БП1/95/0002985 від 04.03.2008 року залишається непогашеною, на підтвердження чого надано виписку по рахунку ОСОБА_6 , на який останній зобов`язувався здійснювати погашення по Кредитному договору, а відтак виконавче провадження № 52546445, в межах якого, як зазначалося вище було накладено арешт на майно ОСОБА_2 у тому числі і на транспортний засіб марки КIА, моделi CERATO, є незакінченим, а відтак немає підстав, визначених законом України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з такого автомобіля. Як зазначає сам представник ОСОБА_4 , його довіритель придбав обтяжений автомобіль 07.10.2016 року, коли рішення суду по справі №515/1942/15 не набрало законної сили, оскільки таке переглядалось апеляційним судом, натомість представник позивача також помилково зазначає, що станом на 07.10.2016 року працівники сервісних центрів зобов`язані були перевіряти відомості про обмеження відчуження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, оскільки насправді такого обов`язку у них не було і такий виник лише з 20.10.2016 року після внесення Кабінетом Міністрів України відповідних змін у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, яка набрала чинності відповідно 20.10.2016 року. Відтак, враховуючи зазначене, у продавця ОСОБА_3 на момент реалізації спірного автомобіля, були відсутні права на таку реалізацію, тобто відсутня цивільна дієздатність, оскільки, як було зазначено вище, рішення у справі №515/1942/15-ц, де ОСОБА_7 був стороною по справі, не набрало законної сили та переглядалось апеляційним судом за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», поданою 02.09.2016 року. Тому, на думку АТ «Ідея Банк», укладений мiж ОСОБА_3 та позивачем договір купівлі-продажу спірного автомобіля не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, у тому числі його частині 2, відповідно до якої, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. І це ОСОБА_3 розумів, оскільки останньому було достовірно відомо про існування справи в апеляційному суді, що також зазначив апеляційний суд Одеської області у своїй постанові. Відтак, позивача не можна вважати належним власником спірного автомобіля, а він не може просити скасувати арешт щодо спірного автомобіля, оскільки в силу вимог ст. 215 ЦК України укладений між позивачем та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу є недійсним, та відповідно до ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків ні для позивача, ні для ОСОБА_3 , і вони зобов`язані повернути один одному у натурі все, що одержали у виконання цього правочину, а власником спірного автомобіля є ОСОБА_1 , на майно якого в межах виконавчого провадження № 52546445 накладено арешт, який зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Крім того, представник АТ «Ідея Банк» не погоджується з вимогами представника позивача щодо стягнення професійної правничої допомоги у розмірі 35 000,00 грн. (а.с.80-84). Представник АТ «Ідея Банк» просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. 02.06.2023 року представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.197).

13.02.2024 року представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надала відзив на позов, в якому вказала, що станом на 12.02.2024 року зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості знаходиться на виконанні, заборгованість по зазначеному виконавчому провадженні не погашена. У разі задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з рухомого майна боржника будуть порушені права інших стягувачів по зведеному виконавчому провадженню. Враховуючи зазначене, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.217).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 80 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено згідно даних Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 27.10.2021 року ОСОБА_1 придбав за договором купівлі продажу від 07.10.2016 року №4640/16/000086 з ФОП ОСОБА_8 транспортний засіб «Kia Cerato».

Дані обставини також підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 (а.с.15-16). Дата реєстрації 22.10.2016 року.

Відповідно до Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №75232351 від 28.09.2021 року, №Р218638 від 03.11.2021 року за вказаним транспортним засобом - «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) обліковується обтяження у вигляді арешту з забороною відчуження № 16423535 від 16.08.2017 року та обтяження за № 16423496 від 16.08.2017 року у вигляді арешту без заборони відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, серії та номер: ВП №52546445 від 10.10.2016 року старшого державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області Лугового В.М. (а.с.17, 18).

Отже, як вбачається з відомостей Державного реєстру обтяжень рухомого майна підставами для реєстрації вказаних обтяжень є постанова про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнята Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області в рамках ВП № 52546445.

Згідно з судовим наказом від 13.03.2009 року, виданим Івано-Франківським судом Івано-Франківської області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 11211,55 грн. та судовий збір в сумі 56,06 грн. та 15,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.154).

Поставною старшого державного виконавця Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Луговим В.М. відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу від 13.03.2009 року, виданого Івано-Франківським судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості в сумі 11211,55 грн., судовий збір 56,06 грн. та 15,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.159).

Відповідно до змін до Статуту ПАТ «Плюс Банк» (п.2) ПАТ «Плюс Банк» змінило найменування на ПАТ «Ідея Банк» (а.с.157).

Як вбачається з листа за №31/15-448аз вiд 27.10.2021 року спірний транспортний засіб вперше було зареєстровано 10.04.2007 року за громадянином ОСОБА_2 , який в свою чергу, за даними відкритих джерел інформації (АСПВ) є боржником у ВП № 52546445, в рамках якого накладено спірні обтяження. 27.10.2014 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області спірний транспортний засіб було оголошено в розшук. 13.08.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський спірний транспортний засіб було знято з розшуку. 12.09.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області накладено арешт та заборону відчуження спірного транспортного засобу. 06.04.2016 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області знято арешт та заборону відчуження зі спірного транспортного засобу. Відомості щодо діючих обмежень, накладених на зазначений транспортний засіб згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів відсутні. Документи, які стали підставою для реєстрації вищезазначеного автомобіля за ОСОБА_1 знищено у зв`язку з закінченням 3-річного терміну його зберігання (а.с.33-36).

Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням №52546445 перебуває на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с.20).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Керуючись наведеними правовими нормами, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, - стягувача у виконавчому провадженні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Позивач обрав правильний спосіб захисту, звернувшись до суду з позовом до особи, в інтересах якої накладено арешт, - АТ «Ідея Банк».

Відповідно до приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки (до передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно).

У постанові В.П. ВС від 05.04.2003 року у справі №911/1278/20 ВП ВС зробила такі висновки: ВП ВС погоджується з висновком, викладеним у постанові КЦС ВС від 16.12.2020 у справі № 278/3640/18, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії ТЗ та договір купівлі-продажу ТЗ; а свідоцтво про реєстрацію ТЗ лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про ТЗ і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує.

Згідно договору купівлі продажу від 07.10.2016 року №4640/16/000086, ОСОБА_1 , зареєстрований власником автомобіля Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 , отже право власності у нього виникло на автомобіль 07.10.2016 року.

Станом на 10.10.2016 року (винесення постанови про арешт та розшук майна боржника) ОСОБА_2 не був власником автомобіля та арешт, який накладений постановою старшого державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області Лугового В.М. від 10.10.2016 року, позбавляє позивача можливості реалізувати своє право власності щодо вказаного транспортного засобу, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд погоджується, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, враховуючи, що майно боржника вибуло з його володіння до накладення арешту на нього, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Даний висновок суду відповідає висновку Верховного Суду в постанові від 28.11.2024 року у справі №208/6868/21 провадження №61-12107св23.

При цьому, судом дійсно встановлено, що 21.04.2016 року на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року по справі №515/1942/15-ц було зареєстровано право власності на спірний транспортний засіб «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 за ОСОБА_3 , який продав спірний транспортний засіб ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.11.2016 року по справі №515/1942/15-ц (провадження №22-ц/785/7323/16) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року задоволено, рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Харківської області про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акта опису і арешту майна відмовлено (а.с.41-45).

Однак, суду не надано доказів оскарження чи скасування договору купівлі продажу від 07.10.2016 року №4640/16/000086, згідно якого ОСОБА_1 , зареєстрований власником автомобіля Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 . Також не надано суду доказів скасування реєстрації за ОСОБА_1 , права власності на автомобіль Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 .

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову про скасування арешту з рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), який зареєстровано 16.08.2017 року за №16423535 та за №16423496 на підставі постанов про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнятими Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в рамках ВП №52546445.

За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн., який підтверджений квитанцією №СВ05826310/1 від 23.11.2021 року (а.с.1), врівних частинах з кожного, а саме, по 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259,263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 388, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_5 », до ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , акціонерного товариства «Ідея Банк», адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), адреса місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, , ОСОБА_3 , який зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться, про скасування арешту рухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), який зареєстровано 16 серпня 2017 року за №16423535 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10 жовтня 2016 року, прийнятою Нововодолазьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження №52546445.

Скасувати арешт рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), який зареєстровано 16 серпня 2017 року за №16423496 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10 жовтня 2016 року, прийнятою Нововодолазьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження №52546445.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , акціонерного товариства «Ідея Банк», адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, , на користь ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_5 », судовий збір у розмірі 1816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок) гривень, врівних частинах з кожного, а саме, по 908,00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко