ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1754/25 Справа № 178/2630/24 Головуючий у першій інстанції: Берелет В. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Берелет В.В. від 21 жовтня 2024 року по справі за позовом Фермерського господарства «Алігатор» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року заяву Фермерського господарства «Алігатор» в особі представника Самка Олега Івановича про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ФГ Алігатор звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1901500,00 грн основного боргу.

Разом з позовом, ФГ Алігатор подало до місцевого суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_1 (а.с. 23-24).

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 19-20).

Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись до суду із вимогою про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 , заявником не конкретизовано та не надано підтверджуючих документів, які б слугували належними та допустимими доказами належності на праві власності будь-якого майна відповідачу на час звернення з заявою про забезпечення позову до суду, на яке можливо накласти арешт у встановленому законом порядку, та його вартості.

В свою чергу, суд першої інстанції, накладаючи арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , не переконався у забезпеченні збалансованості інтересів сторін, а також у тому, що вжитий захід забезпечення позову не є надмірним, не призведе до незворотних негативних наслідків для відповідача та не спричинить шкоду третім особам, які не є сторонами по справі.

Ні у заяві про забезпечення, ні в оскаржуваній ухвалі не зазначено обмеження забезпечення, зокрема, ціною позову.

Крім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Разом з тим, заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно відповідача обґрунтована лише припущеннями щодо можливих дій останнього без зазначення обставин, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог про стягнення боргу.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що ФГ Алігатор не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що обраний позивачем вид забезпечення позову буде співмірним із заявленим позовом; враховуючи, що заявником не наведено належного обгрунтування твердження, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання можливого майбутнього рішення суду про задоволення позову, будь-яких відповідних доказів не надано, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача.

Колегія зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернення до місцевого суду з іншої заявою про забезпечення позову.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву Фермерського господарства «Алігатор» про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 23 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова