Справа №462/9731/23 Головуючий у 1 інстанції:Постигач О.Б.
Провадження №22-ц/811/1272/24 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Постигач О.Б. від 02 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 02 квітня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою скасувати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиту теплоенергію у розмірі 2198,67 грн.

Зазначає, що суд не з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, не звернув увагу на те, що подана заява про скасування судового наказу свідчить про незгоду заявника з наказом, а отже про наявність спору про право. До того ж заявник не визнає наявність договірних відносин із ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Тому, вважає що ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що судом не взято до уваги, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 02 лютого 2023 року вже звертались з тим самим позовом і з тих самих підстав у справі №462/6734/22 і був скасований, на суму 1669,31 грн.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів заяви про видачу судового наказу, заяви про скасування судового наказу, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 120-127, 171, 258-261 ЦПК України,та відмовляючи в задоволенні клопотання заявника про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу та повертаючи заяву про скасування судового наказу, виходив з того, що 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу №462/9731/23 від 28.12.2023 виданого Залізничим районним судом м.Львова, скасувати судовий наказ №462/9731/23 від 28.12.2023 виданий Залізничим районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги надання теплової енергії в розмірі 2 198 грн. та 268,40 грн. судового збору. Розглянувши заяву про скасування судового наказу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В своїй заяві про скасування судового наказу заявник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку вказуючи, що про видачу судового наказу йому стало відомо 28 березня 2024 року, однак на підтвердження даної обставини заявником не надано жодних доказів, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у достовірності та обґрунтованості поданого клопотання. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що боржником пропущено строк для подання заяви про скасування судового наказу, поважних причин пропуску такого боржником не наведено. Крім цього, суд звертав увагу заявника на те, що судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова від 28.12.2023р. був належним чином скерований рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржників, однак такий ними не отриманий та повернутий до суду із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». З огляду на вищезазначене, оскільки суд не знайшов підстав для поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу, відповідно подана заява підлягає поверненню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення, обставинам, що мають значення та вимогам закону, не відповідають, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про скасування судового наказу, у якій просив:

- поновити строк для подання заяви та скасувати судовий наказ по заяві ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про стягнення боргу за теплопостачання в сумі 2198,67 грн.

В обґрунтування заяви зазначав, що 28 березня 2024 року заявнику стало відомо про судовий наказ по справі «462/9731/23 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію в сумі 2198,67 грн. 28 грудня 2007 року протокол №15, рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП затверджено АКТ про відключення від внутрішньо будинкових мереж квартири АДРЕСА_1 . Фактично, заявник з того часу ніяких боргів перед ЛКП не має і не користується їхніми послугами. Договорів чи угод із ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не укладав і не підписував. 28.22.2019 року у будинку в якому заявник є співвласником квартири було утворено ОСББ «Петлюри-25». ЛКП «Залізничнетеплоенерго» постачає до лічильника у будинку ОСББ теплоносії, а до внутрішньої мережі ЦО і ГВП відношення не має. 03.02.2023 року по справі №462/6734/22 постановлено ухвалу про скасування судового наказу №462/6734/22 виданого 28.12.2022 року про стягнення боргу по заяві ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

Як убачається з матеріалів справи, 28 грудня 2023 року Залізничним районним судом м.Львова винесено судовий наказ за заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги надання теплової енергії в розмірі 2 198 грн. та 268,40 грн. судового збору.

01 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

?поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу №462/9731/23 від 28.12.2023р. виданого Залізничим районним судом м.Львова;

?скасувати судовий наказ №462/9731/23 від 28.12.2023 виданий Залізничим районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги надання теплової енергії в розмірі 2 198 грн. та 268,40 грн. судового збору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу та повертаючи заяву заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що боржником пропущено строк для подання заяви про скасування судового наказу, поважних причин пропуску такого боржником не наведено. Крім цього, судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова від 28.12.2023 року був належним чином скерований рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржників, однак такий ними не отриманий та повернутий до суду із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц (провадження № 61-31915св18), наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.

Статтею 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі підприємцю за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Відповідно до частин 1-5 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається до суду в письмовій формі.

Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб-громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (частина 2 статті 171 ЦПК України).

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц, та позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 12 січня 2023 року у справі № 591/3717/21, від 07 червня 2023 року у справі № 608/2667/20, вимогами процесуального закону передбачено, що повістка або судове рішення є врученими за наявності відповідної розписки або відмітки Укрпошти про відмову від отримання чи відсутність особи за адресою місця знаходження (місця проживання). Тобто, за наявності будь-яких інших відміток, зокрема таких як «за закінченням терміну зберігання», «інші причини» тощо, ці документи вважаються не врученими.

Як убачається з матеріалів справи, 28 грудня 2023 року судом направлено копію судового наказу від 28.12.2023 року та заяви про видачу судового наказу з додатками на адресу боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , однак 05 лютого 2024 року зазначене поштове відправлення було повернуто до суду без вручення його адресатам з довідкою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 33-34).

Враховуючи, що копія судового наказу, яка направлялась на адресу боржників, була повернута до суду першої інстанції без її вручення адресату з довідкою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», що не є належним підтвердженням вручення боржнику копії судового рішення, підстави вважати, що боржником пропущено строк, передбачений ч. 1 ст. 170 ЦПК України, відсутні, оскільки такий спливає через п`ятнадцять днів з дня вручення копії судового наказу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази вручення заявнику (боржнику) ОСОБА_1 копії судового наказу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 з підстав, що така подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції чим доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року скасувати.

Справу направити до Залізничного районного суду м.Львова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра