Провадження 2/193/298/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 травня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участю секретаря судового засідання Оселедець О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2025 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшов вищевказаний цивільний позов представника позивача до ОСОБА_3 згідно вимог якого позивач просив ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб укладений між ними 09.09.2002 та зареєстрований відділом РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 73.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинені, шлюб існує лише формально, оскільки сторони не ведуть спільного побуту та спільно не проживають, позивач є діючим військовослужбовцем, який тривалий час не перебуває вдома, постійно виникають сварки, непорозуміння тощо у зв`язку з чим, позивач просив розірвати шлюб з відповідачем.

Ухвалою судді від 15.04.2025, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився, натомість надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, натомість до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує, вважає за можливе розірвати шлюб з позивачем.

При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 09.09.2002 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровської області, актовий запис № 73, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 09.09.2002 (а.с.8).

Від шлюбу сторони дітей не мають, проте вони не дійшли добровільної згоди щодо спільного звернення з заявою про розірвання їх шлюбу до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Враховуючи те, що відповідачем не заявлено клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища, то суд дійшов висновку про необхідність залишити відповідачці її шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судового збору з відповідачки, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст. 4, 9, 10, 12, 13, 19, 28, 76, 81, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273, 274-277, 279, 289, 352, 354 - 355 ЦПК України, ст.3, 24, 110-112 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 09 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №73, - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці ОСОБА_3 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 01 травня 2025 року.

Суддя О. В. Томинець