Справа № 405/2073/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

за участю секретаря Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 1517567 від 05.04.2021 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 05.04.2021 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1517567 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 6000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4. дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін, вважається датою укладення договору про споживчий кредит між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 6000,00 грн.

Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу та відсотків.

Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно п. 1.1, 1.5 договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 20.03.2024 року становить 18000,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - основний борг; 12000,00 грн.- заборгованість по відсоткам.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» вказану заборгованість за договором про споживчий кредит та судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.05.2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики № 1517567 від 05.04.2021 року в розмірі 18000 грн., а також судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, судове рішення від 28.05.2024 року скасовано, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23.01.2025 року за вх. № 2081 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Зокрема вказав, що документи додані до позовної заяви не є належними доказами, оскільки ніким не завірені. Вважає, що відсотки за користування кредитними коштами підлягали б стягненню за період з 05.04.2021 року по 05.05.2021 року в межах строку дії позики в сумі 3240,00 грн., однак оскільки документи, в тому числі і розрахунок по заборгованості ніким не завірені, його не можна вважати доказом по справі.

05.09.2025 року за вх. № 6359 представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «ВЕЛЛФІН», позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив здійснити розгляд без його участі.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2021 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1517567 в електронній формі, відповідно до п. 1.1. якого позивач на умовах строковості, зворотності, платності надав відповідачу кредит, згідно з п.п. 1.3 строк позики 30 днів, в сумі 6000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею (а.с. 14-19).

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору на банківський рахунок було перерахована сума позики в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою № 1416/03 від 21.03.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій здійснює зарахування коштів, згідно договору № 1517567 від 05.04.2021 року (а.с. 34).

Пунктами 1.4, 1.5 договору передбачено, договір укладений з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Строк та проценти за користування позикою за договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

Тобто, умовами договору передбачено строк позики 30 днів, а строк дії договору про споживчий кредит до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Згідно п. 1.5.1 договору нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 50 (п`ятдесят гривень 00 копійок) за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувалось правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 60 від 30.12.2020 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://сгесdituр.соm.uа.

Згідно п. 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Згідно п.п. 6.2, 6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті.

Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності; оферта (заповнення заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок).

Пунктом 6.7 Правил встановлено, що заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі про споживчий кредит та на всіх наступних договорах про споживчий кредит, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством, електронного підпису одноразрвим ідентифікатором у особистому кабінеті в якості аналога власноручного підпису між товариством та заявником.

05.04.2021 року у встановленому п. п. 4.1, 4.2. Правил порядку відповідач оформив заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. Заявка для отримання позики містить ідентифікуючі дані щодо позичальника (а.с. 35-40).

На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі.

Пунктом 7.1. договору позики встановлено, що невід`ємною частиною договору є правила.

Відповідно до п. п. 7.2 уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщено на сайті позикодавця.

Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів НОМЕР_1 , підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Судом встановлено, що позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, у зв`язку з чим станом на 20.03.2024 року загальна заборгованість за кредитом складає 18 000,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за тілом; 12 000,00 грн. - заборгованість по відсотками, що вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 22-33).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями ст. ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проте, умовами договору погоджено строк позики в сумі 6000,00 грн на 30 днів, а строк дії самого договору про споживчий кредит до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Крім того, сторонами у договорі погоджено процедуру в разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 договору, тобто до 05.05.2021 року. Пунктом 1.5.2 договору передбачено, що в такому випадку нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти понадстрокове користування позикою) .

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема і порядок нарахування та сплати процентів в разі якщо позичальник не повернув суму кредитних коштів та процентів за користування ними у строк позики.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики та сплати процентів, у зв`язку з чим заборгованість в сумі 18 000,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. тіло кредиту; 12000,00 грн.- заборгованість по відсоткам, за період з 05.04.2021 по 20.03.2024 року (6000 ? 1,8% / 1081 днів) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (, 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, рахунок НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики № 1517567 від 05.04.2021 року в розмірі 18000 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний