Справа № 201/1277/22
Провадження № 2/201/131/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Дейнега А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів за невиконання умов договору,

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 15.12.2017 між сторонами було укладено договір №1 про надання послуг по розробці бізнес-плану. Згідно п. 5.1. договору, вартість робіт за договором встановлено у сумі 83000,00 доларів США. Відповідно до додатку №1 договору, виконавець та замовник дійшли згоди щодо зменшення суми зобов`язання, передбаченого п. 5.1. договору, до 63000 доларів США. 31.07.2018 після виконання всіх робіт, між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, жодних зауважень не надходило. Оскільки відповідно до умов договору, оплата відповідачем не була проведена, 18.12.2018 між сторонами було підписано акт звірки щодо наявної поточної та загальної заборгованості. Зазначеним актом було встановлено наявність невиконаного зобов`язання відповідача на суму 46845,00 доларів США. Після часткового погашення заборгованості відповідачем, між сторонами було укладено наступний акт звірки взаєморозрахунків від 24.01.2019, яким було зафіксовано суму заборгованості на дату підписання такого акту в розмірі 45434,00 доларів США. В подальшому, внаслідок частково виконання відповідачем зобов`язань за договором, між сторонами було укладено останній акт взаємозвірки розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем склала 34959,00 доларів США. З цього часу відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за договором та виходити на зв`язок з позивачем, внаслідок чого і утворилася заборгованість, яка становить - 989968,96 гривень, а також пеня з урахуванням облікових ставок НБУ у розмірі 464309,85 гривень. Також позивачем 17 серпня 2022 року була подана уточнююча позовна заява, в якій просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором №1 від 15.12.2017 у загальному розмірі 1278101,00 гривень.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року по справі було відкрито провадження, а ухвалою суду від 23 лютого 2022 року призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2022 року позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 серпня 2022 року заочне рішення було скасоване та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

ОСОБА_2 позов не визнав та звернувся із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з моменту укладення між сторонами договору №1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15.12.2017, позивач за зустрічним позовом почав належним чином виконувати взяті зобов`язання, надав виконавцеві усю запитану інформацію, надав у користування офісне приміщення, придбав відповідну техніку та розпочав сплачувати щомісячні платежі. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у свою чергу, начебто, розпочав роботу по підготовці до надання послуг, запитував та аналізував інформацію щодо діяльності ПП «Полімед», оскільки відповідно до п. 1.2 договору №1, ціллю майбутнього бізнес-плану є створення на базі ПП «Полімед» клініки, що надає діагностичні та лікувальні послуги. Враховуючи те, що сторони були уже багато років знайомі, розроблення бізнес-плану потребує багато часу, ОСОБА_2 щомісячно проводив оплати робіт за договором не маючи ще результату робіт. Відповідно до п. 5.2 договору, остаточний порядок розрахунку та вартості послуг оформлюється додатком №2 до даного договору. 31 липня 2018 року сторонами було укладено додаток №2 до Договору №1 від 15.12.2017. Даним додатком сторони визначили, що виконавець надає замовнику знижку на свої роботи у розмірі, що еквівалентна 14000,00 доларів США, а також погашає перед замовником власну кредиторську заборгованість за рахунок майбутніх платежів за договором. Таким чином, загальна сума робіт за договором №1 від 15.12.2017 була зменшена на 20000,00 доларів США та загалом склала 63000,00 доларів США. Окрім того, для належного виконання умов договору №1, позивачем за зустрічним позовом було придбано для відповідача оргтехніку, інші товари та надано офісне приміщення для можливості надати послуги на загальну суму 1560,00 доларів США, що включало оренду офісу, ноутбук, презентаційну магнітну дошку. На момент складення додатку № 2 позивач перед відповідачем вже виконав свої зобов`язання по оплаті послуг на загальну суму 9050,00 доларів США. Весь час з моменту укладення договору відповідач за зустрічним позовом створював видимість великої діяльності, на словах надав якісь цифри, аналітику ринку, визначав про зміну якихось обставин, необхідності залучення певних спеціалістів, які на той час зайняті в інших проектах у зв`язку з чим йому потрібен ще час на підготовку бізнес-плану. Позивач за зустрічним позовом у свою чергу щомісячно продовжував сплачувати належним чином вартість робіт за договором. Так, станом на 14.05.2019 позивачем за зустрічним позовом було сплачено ОСОБА_1 , окрім зазначених вище 9050,00 доларів США, ще 16891,00 доларів США, про що складено відповідний акт звірки. Загалом було сплачено за умовами договору №1 від 15.12.2017 суму в розмірі 27501,00 доларів США. Відповідно до п. 4.2 договору, після завершення розробки бізнес-плану, виконавець направляє замовнику у строк встановлений п. 1.3 договору Акт приймання-передачі наданих послуг за договором та готовий бізнес-план.

Станом на квітень 2019 року відповідачем послуги належної якості у вигляді готового робочого бізнес-плану так надані і не були. Не було направлено позивачу обов`язкових документів, як те встановлено умовами договору №1. Жодного акту приймання-передачі наданих послуг за договором №1 сторонами не складалось та не підписувалось. За умовами договору №1 строк надання послуг складає 9 місяців, але не пізніше 31.09.2018.

Оскільки станом на середину 2019 року роботи так надані і не були, акт наданих послуг сторонами підписано не було, позивач за зустрічним позовом припинив сплачувати чергові платежі за договором, припинив співпрацю із відповідачем за зустрічним позовом та вимагав повернення коштів, отриманих ОСОБА_1 за договором, або виконання належним чином умов договору.

Отже, відповідачем за зустрічним позовом порушено та не виконано умови Договору №1 від 15.12.2017, послуги не надано, отримані грошові кошти не повернуто, що є порушенням умов договору, домовленостей сторін та норм діючого законодавства. Тому позивач за зустрічним позовом просить розірвати договір надання послуг по розробці бізнес-плану №1 від 15 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачених за договором 1005436,56 грн.

Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи на підставі доказів, що маються в матеріалах справи.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи на підставі доказів, що маються в матеріалах справи.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання учасників справи, розгляд справи 29.04.2025 здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).

Встановлено та не заперечується сторонами, що 15.12.2017 між сторонами було укладено договір №1 про надання послуг по розробці бізнес-плану. Згідно п. 5.1. договору, вартість робіт за договором встановлено у сумі 83000,00 доларів США.

31 липня 2018 року сторонами було укладено додаток №2 до Договору №1 від 15.12.2017. Даним додатком сторони визначили, що виконавець надає замовнику знижку на свої роботи у розмірі, що еквівалентна 14000,00 доларів СІЛА, а також погашає перед замовником власну кредиторську заборгованість за рахунок майбутніх платежів за договором. Таким чином, загальна сума робіт за договором №1 від 15.12.2017 була зменшена на 20000,00 доларів США та загалом склала 63000,00 доларів США.

Окрім того, для належного виконання умов договору №1, позивачем за зустрічним позовом було придбано для відповідача оргтехніку, інші товари та надано офісне приміщення для можливості надати послуги на загальну суму 1560,00 доларів США, що включало оренду офісу, ноутбук, презентаційну магнітну дошку.

На момент складення додатку №2 позивач перед відповідачем вже виконав свої зобов`язання по оплаті послуг на загальну суму 9050,00 доларів США.

Станом на 14.05.2019 позивачем за зустрічним позовом було сплачено ОСОБА_1 , окрім зазначених вище 9050,00 доларів США, ще 16891,00 доларів США, про що складено відповідний акт звірки.

Загалом було сплачено за умовами договору №1 від 15.12.2017 суму в розмірі 27501,00 доларів США.

Відповідно до п. 4.2 договору, після завершення розробки бізнес-плану, виконавець направляє замовнику у строк встановлений п. 1.3 договору Акт приймання-передачі наданих послуг за договором та готовий бізнес-план.

25 жовтня 2022 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Дніпро, тупик Будівельників,1). На вирішення експертів поставлено наступне запитання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в Акті приймання-передачі виконаних робіт від 31 липня 2018 року до Договору надання послуг по розробці бізнес плану №1 від 15 грудня 2017 року ОСОБА_2 . Провадження у справі на період проведення експертизи зупинено (т. 1 а.с. 113-114).

18 березня 2024 року експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України складено висновок №3399-23 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_2 в (мовою оригіналу) «АКТе приема-передачи выполненных работ от «31» июля 2018 г. по договору оказания услуг по разработке бизнес-плана № 1» от «15» декабря 2017г.» «Заказчик» - виконаний саме ОСОБА_2 (т.1 а.с. 175-183).

Суд критично сприймає посилання позивача за зустрічним позовом на вказаний акт, оскільки вказані в п.1.1 акту посилання на додаткові роботи, замовлені замовником, проте не обумовлені договором, суперечать умовам договору, укладеного 15.12.2017.

З вказаного акту взагалі не вбачається, яку саме вартість додаткових робіт було визначено, чому виконавець оцінює їх так, а не інакше.

Крім того, в порушення п.4.2 договору не надано жодного підтвердження виготовленого бізнес-плану, що підтверджує факти, викладені у зустрічній позовній заяві.

Також відповідач за зустрічним позовом жодним чином не спростував позовні вимоги, викладені у зустрічному позові, отже суд позбавлений можливості пересвідчитись в тому, що ОСОБА_3 виконав належним чином умови договору.

Станом на квітень 2019 року ОСОБА_3 послуги належної якості, а саме надання готового бізнес-плану, не надав. Жодного акту приймання-передачі наданих послуг суду для огляду не надано.

За умовами договору №1 строк надання послуг складає 9 місяців, але не пізніше жовтня 2018 року.

Отже суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 не виконав належним чином умови, передбачені договором № 1 від 15.12.2017, що є порушенням умов договору та норм ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися зід вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк ермін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі укладеного Договору № 1 від 15.12.2017 року між Сторонами виникли правовідносини, за якими у кожної із сторін виникли зобов`язання. Враховуючи те, що ОСОБА_3 не було виконано умови договору у встановлений договором строк, це є порушенням зобов`язання.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 6.7. договору № 1 за порушення своїх зобов`язань по договору, сторона що не виконала свої зобов`язання відшкодовує іншій стороні завдані збитки в розмірі що не перевищує суму договору.

Відповідно до частинами 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частиною 5 тієї ж норми 653 ЦК України встановлено, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають. Зустрічний позов суд вважає за необхідне задовольнити. Розірвати договір надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року, укладений між сторонами та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів, сплачених за договором надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року в розмірі 1005436 (один мільйон п`ять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 56 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 10054,37 гривень.

На підставі викладеного, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів за невиконання умов договору задовольнити.

Розірвати договір надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суму коштів, сплачених за договором надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року в розмірі 1005436 (один мільйон п`ять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 10054 (десять тисяч пятдесят чотири) гривні 37 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В. Батманова