КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7944/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Петренко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про визнання протиправною діяльності та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У грудні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви у п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року постановлено позовну заяву уважати неподаною та повернути.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на недотримання судом вимог щодо оформлення оскаржуваної ухвали: назва судового рішення містить словосполучення «іменем України»; ухвала не містить окремого зазначення дати та місця її постановлення; невірно зазначено найменування суду першої інстанції.

Вказує, що оскаржувана ухвала не могла існувати станом на 04 лютого 2025 року, оскільки підписана електронний підписом судді лише 05 лютого 2025 року, отже в справі наявні дві різні оскаржувані ухвали, які не є ідентичними між собою за реквізитом «підпис».

Заперечуючи проти залишення позову без руху вказує, що судом не досліджено в повній мірі позовні вимоги, а тому невірно надано оцінку характеру заявлених позивних вимог.

Стверджує, що вимоги позову номер 1-5 є вимогами немайнового характеру, вимога номер 6 - майнового характеру, оскільки пов`язана із звільненням позивача від фінансового зобов`язання (сплати за послугу). Вимоги немайнового характеру є взаємопов`язаними, оскільки стосуються одного рахунку за листопад 2023 року, отже їх не можна виокремлювати як п`ять самостійних вимог. Шоста вимога має майновий характер, що може бути підставою для зменшення суми судового збору, оскільки майнові вимоги оподатковуються за іншими правилами. Вимагання сплати судового збору за всі шість вимог є непропорційним, оскільки всі вони стосуються одного правовідношення та мають спільну мету - захист прав споживача.

Крім того, вказує, що суд надав неправильну оцінку характеру спірних правовідносин та відхилив посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» в частині права на звільнення від сплати судового збору.

Зазначає, що суд не конкретизував недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення.

Вказує, що судом залишено поза увагою заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, відтак, на думку скаржника, оскаржувана ухвала постановлена передчасно.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повернувши позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуто, отже, позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню позивачеві.

З матеріалів справи установлено наступне.

У грудні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

(1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо формування відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунку на оплату комунальної послуги з постачання теплової енергії за жовтень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

(2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо визначення відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсягу споживання теплової енергії за жовтень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

(3) визнати інформацію, зазначену у Рахунку-повідомленні станом на 01 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу», а саме: «Спожито мешканцями згідно з показаннями будинкового/будинкових вузлів комерційного обліку 13,1249 Гкал, в тому числі на загальнобудинкові потреби 2,625 Гкал за жовтень 2023», - недостовірною;

(4) визнати інформацію, зазначену у Рахунку-повідомленні станом на 01 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу», а саме: «Опалювальна площа будинку/будинків/вводу 2394,3 кв.м.», - недостовірною;

(5) визнати нарахування для сплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії за жовтень 2023 року в сумі 289,03 грн, зазначену у Рахунку-повідомленні станом на 01 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу», - недостовірним;

(6) звільнити позивача від сплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії на підставі «Рахунку-повідомлення станом на 01.11.2023 року» за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Із змісту ухвали убачається, що позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору. Визначено, що позов містить 6 вимог немайнового характеру. Позивачу запропоновано сплатити судовий збір за 6 вимог немайнового характеру відповідно до положень Закону України «Про судовий збір».

Крім того, судом відхилено посилання позивача на частину 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з посиланням на те, що при обґрунтуванні позову позивач не вказує, яким чином порушено його права саме як споживача послуг. У разі, якщо, на думку позивача, його права порушено саме як споживача послуг, позивачу запропоновано викласти зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються саме цим Законом.

Згідно відомостей довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Ухвала» від 06 січня 2025 року по справі №759/26708/24 надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет; документ доставлено 08 січня 2025 року об 11 год. 59 хв (а.с.12).

13 січня 2025 року до суду надійшла та зареєстрована заява позивача, в якій просить продовжити процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.16-22).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року постановлено позовну заяву уважати неподаною та повернути.

Судом вказано, що недоліки позовної заяви не усунуто, відтак заява підлягає поверненню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вказує на таке.

Частиною 5 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви у цій справі починається 09 січня 2025 року та закінчується 13 січня 2025 року.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальні вимоги щодо форми та змісту заяви закріплено приписами статті 175 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 185 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом наведених вище норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але в установлений судом строк ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина 2 статті 127 ЦПК України).

Враховуючи те, що позивачем 13 січня 2025 року подано заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків позову, тобто вчинено дію для усунення недоліків позову до закінчення відповідного процесуального строку, і таку заяву судом фактично не розглянуто, оскаржувана ухвала є передчасною.

Залишення поза увагою поданої заяви мало наслідком невизначеність для позивача щодо руху його позовної заяви.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині підстав залишення позову без руху апеляційний суд вказує про таке.

Із змісту позову убачається, що такий обґрунтовано посиланням на Закони України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Так, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Закон України «Про теплопостачання» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

Окрім цього, за змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги із викладом відповідних обставин.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відсутність у позові посилань на норми Закону України «Про захист прав споживачів» само по собі не дає підстав уважати, що правовідносини сторін цим Законом не врегульовані.

Апеляційний суд звертає увагу, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із наведеного убачається, що судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про те, що спірні правовідносини виникли не у зв`язку із захистом прав споживача.

Отже ухвалу суду першої інстанції від 04 лютого 2025 року не можна визнати законною та обґрунтованою.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, касаційна скарга наухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова