01 травня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мурашової Н.А.
за участю секретаря Бессарабової Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , треті особи - Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, місце знаходження: м.Запоріжжя, просп.Соборний, буд.206, ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.04.2025 було повністю задоволено позов ОСОБА_1 та визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .
28.04.2025 від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Тягунової Г.В. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цій справі в частині розподілу судових витрат та стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00грн., оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено вказане питання.
Крім того, судом самостійно виявлено, що при ухваленні вказаного рішення суд в резолютивній частині не вирішив питання про стягнення з відповідачки на користь позивачки судового збору, в той час, коли зазначив про це в мотивувальній частині.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Тягунова Г.В. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують повністю, просять її задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 , представник третьої особи - територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви позивачки не заперечує.
На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін та третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, в цій справі позивачка ОСОБА_1 отримувала правову допомогу адвоката Тягунової Г.В. і при зверненні до суду в позовній заяві зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу в сумі 20 000грн. та повідомила про те, що докази понесення таких витрат будуть надані суду у строки, передбачені ЦПК України, що відповідає вимогам ст.134,141 ЦПК України.
Як вже зазначалось, заочним рішенням суду від 23.04.2025 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.
28.04.2025 до суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Тягунової Г.В. про вирішення питання розподілу витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00грн. з доказами їх понесення, що відповідає вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України.
В даному випадку суд вважає, що здійснення позивачкою витрат на правничу допомогу в цій справі підтверджується належними та допустимими доказами ордером на надання правничої допомоги АР №1195894 від 28.02.2025, договором про надання правничої допомоги б/н від 10.02.2025, актом наданих послуг за вказаним договором б/н від 25.04.2025, квитанцією до прибуткового касового ордеру №3 від 10.02.2025.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачкою розмірі 8000,00грн.
За висновком, викладеним у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Так, згідно з актом наданих послуг б/н від 25.04.2025 розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00грн визначено з урахуванням таких послуг: первинна консультація 15 хвилин, 500,00грн; ознайомлення з наданими документами, аналіз законодавства 30 хвилин, 1000,00грн; зустріч, повторна консультація з урахуванням наданих документів 15хвилин, 500,00грн; підготовка позовної заяви 3год, 6000,00грн.
При цьому, позовна заява складена фактично на 4-х аркушах та здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною. До позовної заяви додані копії паспорту позивачки, ордеру, типового договору найму та договорів про надання житлово-комунальних послуг, квитанцій на їх оплату, свідоцтв про шлюб та смерть, акту про не проживання та документи на підтвердження повноважень адвоката.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, принципи верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу 8000,00грн. є завищеним та неспівмірними зі складністю справи, законодавство та судова практика щодо якої є усталеною, з обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом. Суд вважає, що рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги, зокрема, проведення 2-х консультацій та складання позовної заяви з витрачанням вказаного часу та визначеної вартості. В даному випадку позивачкою та представником не доведено, що заявлений ними до стягнення розмір витрат на правничу допомогу повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
Суд вважає, що відсутність в даній справі будь-яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу та клопотання про зменшення їх розміру від відповідачки, не впливає на вищевказані висновки.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах відповідних договірних відносин. Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
З урахуванням вищевикладених мотивів, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позиваки ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі і вважає, що цей розмір необхідно зменшити до 3000,00грн., що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Таким чином, на підставі ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позиваки ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00грн.
Крім того, як вже зазначалось при ухваленні заочного рішення від 23.04.2025 суд в мотивувальній частині зазначив про необхідність стягнення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позиваки ОСОБА_1 понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1211,20грн., однак не вирішив це питання в резолютивній частині.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд вважає необхідним ухвалити з цих питань додаткове рішення.
Керуючись ст.2,12,13,76-82,89,133,134,137,141,270 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00грн., усього 4 211,20грн. (чотири тисячі двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Н.А. Мурашова