21.04.2025 Справа № 756/17/25
Номер справи 756/17/25
Номер провадження 2/756/1897/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 квітня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Белоконної І.В.,

за участі секретаря Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки за пошкодження автомобіля у розмірі 489 680,18 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн та судовий збір у розмірі 4 896,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 11.10.2024 в м. Києві з вини відповідача сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль позивача. Вартість матеріального збитку автомобіля складає 640 255,18 грн (втрата товарної вартості становить 60 400,57 грн). Окрім того, позивачем додатково витрачено 5 000,00 грн на визначення розміру матеріального збитку.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». На користь позивача страховик здійснив страхове відшкодування шкоди у розмірі 150 575,00 грн.

Тому з вирахуванням розміру страхового відшкодування, яке здійснив страховик, залишається до відшкодування сума - 489 680,18 грн, яку зобов`язаний сплатити відповідач.

Також позивач зазначає, що пошкодженням автомобіля їй спричинено й моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн та вважає правильним стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року за вищевказаним позовом відкрито позовне провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала.

У судові засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позов не надав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке.

Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/39682/24 від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_2 (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 11 жовтня 2024 року в м. Києві відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Tesla», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва т/з отримали механічні пошкодження.

Власником вищезазначеного автомобіля марки «Tesla», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на день ДТП була позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи ті обставини, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2024 року, якою ОСОБА_2 (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, набрала законної сили, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 78/00.11.24 від 13.11.2024, вартість матеріального збитку автомобіля «Tesla», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 640 255,18 грн (втрата товарної вартості становить 60 400,57 грн).

За проведення зазначеного експертного дослідження позивачем на користь ФОП ОСОБА_3 сплачено 5 000,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією від 13.11.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № СА-1123132, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, керуючи яким відповідач вчинив правопорушення, була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». На користь позивача страховик здійснив страхове відшкодування шкоди у розмірі 150 575,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як визначено в ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) установлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, вартість матеріального збитку становить 640 255,18 грн, частина з яких (150 575,00 грн) вже виплачена страховою компанією, суд убачає необхідним стягнути різницю вказаної шкоди з відповідача на користь позивача, а саме 489 680,18 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі наведеного, суд уважає правильним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн та судовий збір у розмірі 4 896,80 грн.

На підставі вищевикладеного та ст. 16, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 3, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 4-5, 12-13, 133, 137, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальні збитки за пошкодження автомобіля у розмірі 489 680 (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 18 копійок, моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 4 896 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.В. Белоконна