Номер провадження: 22-ц/813/2594/25
Справа № 522/7350/24-Е
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Огородніка Іллі Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2024 року, постановлено у складі судді Шенцевої О.П., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулася 09.05.2024 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 30 000 гривень на кожну дитину щомісяця, до досягнення ними повнолітнього віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, враховуючи згоду відповідача із позовними вимогами позивача, тобто на присудження аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей, суд вважає обґрунтованим позов, можливим його задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 грн. на кожну дитину, починаючи від дня подання заяви до суду і до досягнення повноліття.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 - скасувати в повному обсязі та винести нове рішення яким позовні вимоги позивача задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Стягнути з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення постановлене попри недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та в результаті неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Вказує, у позивача та апелянта були відсутні будь-які непорозуміння щодо участі у вихованні дітей, більш того апелянт займається дітьми, приймає участь у їх вихованні, цікавиться їхнім життям постійно надсилає грошові кошти для потреб дітей, так як сторони ще задовго до суду обумовили усі питання з приводу аліментів.

Позивач постійно надсилає грошові кошти на утримання своїх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 починаючи з їх народження по теперішній час, відповідні докази були надані суду 1-ої інстанції.

Наразі відповідач не виходить у рейси та не отримує заробітну платню.

Постійний дохід у відповідача відсутній та має мінливий характер.

Позивач взагалі ніде не працює та ніколи не працювала.

Отже, твердження позивачки про те, що аліменти мають бути стягнуті в більшому розмірі не мають легітимного підтвердження.

З огляду на те, що визначений судом 1-ої інстанції розмір призначених аліментів у твердій грошовій сумі більш ніж вдвічі перевищує рекомендований розмір аліментів на одну дитину, а також враховуючи, що обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини лежить на обох батьках, а не на одному з них, вважає, що рішення 1-ої інстанції повинно бути скасованим з подальшим винесенням нового рішення у справі.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 року без змін.

Вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси законне та обґрунтоване, в процесі розгляду справи суд не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права.

Щодо явки сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 22 січня 2005 року.

Суворовським районним судом м. Одеси від 20.07.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.10 звор.стор.-11 ).

Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить Свідоцтво про народження від 12.02.2009 року, видане Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , серії НОМЕР_1 (а.с.10) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить Свідоцтво про народження від 07.06.2016 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії НОМЕР_2 (а.с.9 звор.стор).

Діти наразі проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу дітям не надає, тому позивач вимушена вирішувати питання про матеріальне забезпечення дітей в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, враховуючи згоду відповідача із позовними вимогами позивача, тобто на присудження аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку за можливе стягнути з ОСОБА_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 грн. на кожну дитину, починаючи від дня подання заяви до суду і до досягнення повноліття.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Отже, з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають стягненню аліменти, у розмірі 8000 гривень щомісяця, до досягнення доньки ОСОБА_3 , повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 09.05.2024 року, а також на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти, у розмірі 8000 гривень щомісяця, до досягнення доньки ОСОБА_4 , повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 09.05.2024 року.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що 09 липня 2024 року представником позивача адвокатом Скибою Є.А. через систему «Електронний суд» була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 8 000 гривень щомісячно, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 8 000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття і що дана позиція не була узгоджена між сторонами, що і фактично призвело до неправильного винесення судом оскаржуваного рішення.

Водночас, колегія суддів, зазначає, що адвокат Огороднік І.М. не заперечував проти задоволення даних позовних вимог, він не надсилав до суду жодних заперечень з цього приводу, а лише 16 вересня 2024 року надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував зменшення до 4 000 гривень.

Доводи апеляційної скарги, що апелянт постійно надсилає грошові кошти на утримання своїх дітей, починаючи з дня їх народження і по теперішній час і посилається на докази, які це підтверджують, що є в матеріалах справи, та те, що він приймає участь у вихованні дітей, цікавиться їхнім життям, крім того стверджує, що він наразі не виходить у рейси, як моряк, та не отримує заробітну плату, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідач не надав до суду жодних доказів про те, що він не має постійного заробітку, не надав до суду довідку з центру зайнятості про перебування його на обліку у статусі безробітного, та більше матеріали справи містять відомості про контракти відповідача у період з 12.02.2022 по 14.06.2024 року, в яких вказується заробітна плата від 3910 до 4310 доларів США.(а.с. 58)

Відповідач не надав жодних доказів про те, що в нього відсутні діючі контракти з даною крюїнговою компанією, хоча з наданих довідок Marin Shipmanagement Limited вбачається, що він постійно працював з даною компанією.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не підтверджені належними доказами.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Огородніка Іллі Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко