Провадження № 2/752/46/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про відшкодування шкоди, -

присутні:

позивач 1: ОСОБА_1

позивач 2: не з`явився

третя особа із самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_3

відповідач 1: не з`явився

відповідач 2: не з`явився

третя особа: не з`явилась

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи Державна казначейства служба України, начальник слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві Сєрєбряк Станіслав Сергійович про стягнення моральної шкоди, заподіяної умисною незаконною бездіяльністю та невиконанням судових рішень органом державної влади, що мають суспільно небезпечне діяння, та просила стягнути на свою користь довічно списанням з державного бюджету України 127 780,00 грн. моральної шкоди, заподіяної умисною незаконною бездіяльністю та невиконанням судових рішень, що має суспільно небезпечне діяння.

В обгрунтування позову зазначила, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2015р. у справі №757/5317/15-к зобов`язано слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві внести до ЄРДР відомості за заявою уповноваженого представника позивача ОСОБА_3 від 17.03.2015р. про кримінальне правопорушення. З даного часу Голосіївське управління поліції ГУ НП у м. Києві не вчинило законних дій, направлених на захист порушених прав позивача, не розслідувало суспільно небезпечного діяння, не притягнуло до кримінальної відповідальності особу (осіб), яка вчинила правопорушення. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.11.2016р. у справі №752/18009/16-

к скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві задоволено, зобов`язано слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.10.2016р. про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень за №534, №0000271, №0000405, внесених до ЄРДР у 2015 році, у відповідності до ст.ст. 220, 221 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у строк не більше трьох днів з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва в цій же ж справі №752/18009/16-к від 26.01.2017р. задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення допущеної описки в ухвалі суду від 03.11.2016р., правильно зазначивши її процесуальне становище потерпілої. Як вбачається з відповіді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2017р., ухвали слідчих суддів були направлені на виконання, однак будь-які відомості про виконання ухвал на адресу суду не надходило. Судові рішення відповідачем не виконуються, чим порушуються права позивача. 18.01.2017р. позивачем подано письмову заяву про надання завірених належним чином копій заяв (інших звернень) та відповідей на них, прийнятих і зареєстрованих у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві за період з 16.03.2015 року по 17 січня 2017 року. Однак відповідач не розглянув даного звернення. З цього приводу Голосіївським районним судом міста Києва 10.11.2017р. постановлено судове рішення, яким встановлені усі відповідні обставини, що виникли між позивачем та відповідачем, та яким зобов`язано керівника органу досудового розслідування СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2017р. про вчинення певних процесуальних дій. Відповідно до відмітки на супровідними листі Голосіївського районного суду міста Києва від 14.11.2017р. відповідач ухвалу від 10.11.2017р. отримав 20.11.2017р., проте на 30.11.2017р. рішення суду від 10.11.2017р. також не виконано. Таким чином, як зазначає позивач, є судові рішення, постановлені судами на користь позивача, які набули чинності та підлягають безумовному виконанню. Є ряд законів, які гарантують право на справедливий судовий захист будь-якої особи від протиправних посягань та дискримінації, відповідно, є і юридична відповідальність таких осіб, що допустили порушення прав людини. В даному випадку, як вказує позивач, очевидна бездіяльність відповідача полягає саме в організації бездіяльності, направленої на порушення прав людини, законодавства та невиконання судових рішень, які постановлені в установленому законодавством порядку судовою гілкою влади і мають виконуватись без будь-якої невиправданої затримки. З огляду на вказані обставини, позивачу нанесена моральна шкода, суму якої позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. від 01.12.2017р. матеріали позову ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. матеріали позовної заяви ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26.12.2017р. скасовано і направлено справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2018р. справу за позовом ОСОБА_1 розподілено на суддю Шевченко Т.М.

За ухвалою судді Шевченко Т.М. від 12.03.2018р. відкрито провадження у справі №752/26172/17 за позовом ОСОБА_1 , постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

За ухвалою суду від 24.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02.10.2018р. з урахуванням ухвали про виправлення описки в судовому рішенні від 25.10.2018р. об`єднано в одне провадження цивільну справу №752/25172/17 за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи Державна казначейства служба України та начальник слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сєрєбряк Станіслав Сергійович, про відшкодування моральної шкоди, завданої умисною незаконною бездіяльністю та невиконанням судових рішень органом державної влади, що мають суспільно небезпечне діяння, та цивільну справу №752/25167/17 за позовом ОСОБА_2 до Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві, треті особи Державна казначейства служба України, Начальник Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві Сєрєбряк Станіслав Сергійович про стягнення моральної шкоди, заподіяної умисною незаконною бездіяльністю та невиконанням судових рішень органом державної влади, що мають суспільно небезпечне діяння, об`єднаній справі присвоєно номер №752/25167/17.

За ухвалою від 02.01.2019р. суддя Голосіївського районного суду міста Києва Колдіна О.О. прийняла до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи Державна казначейства служба України та начальник слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Сєрєбряк Станіслав Сергійович, про відшкодування моральної шкоди, завданої умисною незаконною бездіяльністю та невиконанням судових рішень органом державної влади, що мають суспільно небезпечне діяння, та ОСОБА_2 до Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві, треті особи Державна казначейства служба України, Начальник Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві Сєрєбряк Станіслав Сергійович про стягнення моральної шкоди, заподіяної умисною незаконною бездіяльністю та невиконанням судових рішень органом державної влади, що мають суспільно небезпечне діяння, постановила розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначила підготовче засідання.

За позовною заявою ОСОБА_2 позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 127 780,00 грн. моральної шкоди, заподіяної умисною незаконною бездіяльністю відповідача та невиконанням судових рішень, що має суспільно небезпечне діяння.

В обгрунтування позову зазначено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2015р. у справі №757/5317/15-к зобов`язано слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві внести до ЄРДР відомості

за заявою уповноваженого представника позивача ОСОБА_3 від 17.03.2015р. про кримінальне правопорушення. З даного часу Голосіївське управління поліції ГУ НП у м. Києві не вчинило законних дій, направлених на захист порушених прав позивача, не розслідувало суспільно небезпечного діяння, не притягнуло до кримінальної відповідальності особу (осіб), яка вчинила правопорушення. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.11.2016р. у справі №752/18012/16-к скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві задоволено, зобов`язано слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18.10.2016р. про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень за №534, №0000271, №0000405, внесених до ЄРДР у 2015 році, у відповідності до ст.ст. 220, 221 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у строк не більше трьох днів з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва в цій же ж справі №752/18012/16-к від 26.01.2017р. задоволено заяву ОСОБА_2 про виправлення допущеної описки в ухвалі суду від 03.11.2016р., правильно зазначивши його процесуальне становище потерпілого. Як вбачається з відповіді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2017р., ухвали слідчих суддів були направлені на виконання, однак будь-які відомості про виконання ухвал на адресу суду не надходило. Судові рішення відповідачем не виконуються, чим порушуються права позивача. 18.01.2017р. позивачем подано письмову заяву про надання завірених належним чином копій заяв (інших звернень) та відповідей на них, прийнятих і зареєстрованих у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві за період з 16.03.2015 року по 17 січня 2017 року. Однак відповідач не розглянув даного звернення. З цього приводу Голосіївським районним судом міста Києва 10.11.2017р. постановлено судове рішення, яким встановлені усі відповідні обставини, що виникли між позивачем та відповідачем, та яким зобов`язано керівника органу досудового розслідування СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2017р. про вчинення певних процесуальних дій. Відповідно до відмітки на супровідними листі Голосіївського районного суду міста Києва від 14.11.2017р. відповідач ухвалу від 10.11.2017р. отримав 20.11.2017р., проте на 30.11.2017р. рішення суду від 10.11.2017р. також не виконано. Таким чином, як зазначає позивач, є судові рішення, постановлені судами на користь позивача, які набули чинності та підлягають безумовному виконанню. Є ряд законів, які гарантують право на справедливий судовий захист будь-якої особи від протиправних посягань та дискримінації, відповідно, є і юридична відповідальність таких осіб, що допустили порушення прав людини. В даному випадку, як вказує позивач, очевидна бездіяльність відповідача полягає саме в організації бездіяльності, направленої на порушення прав людини, законодавства та невиконання судових рішень, які постановлені в установленому законодавством порядку судовою гілкою влади і мають виконуватись без будь-якої невиправданої затримки. З огляду на вказані обставини, позивачу нанесена моральна шкода, суму якої позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 27.09.2018р. витребувано в Голосіївському УП ГУ НП у м. Києві завірені належним чином копії матеріалів досудових розслідувань за №№534, 000271, 0000405.

28.05.2019р. в судовому засіданні за клопотанням позивачів здійснено заміну неналежного відповідача Голосіївське УП ГУ НП у м. Києві на Державу Україна в особі Державної казначейської служби України, замінено неналежну третю особу з Державної казначейської служби України на Голосіївське УП ГУ НП у м. Києві.

ОСОБА_3 подано позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору до відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа Голосіївське управління поліції ГУ НП у м. Києві, за якою він просить стягнути з відповідача на свою користь моральної шкоди в розмірі 6 000,00 євро.

В обгрунтування позову зазначає про те, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2015р. у справі №757/5317/15-к зобов`язано слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 17.03.2015р. про кримінальне правопорушення. З даного часу Голосіївське управління поліції ГУ НП у м. Києві не вчинило законних дій, направлених на захист порушених прав позивача, не розслідувало суспільно небезпечного діяння, не притягнуло до кримінальної відповідальності особу (осіб), яка вчинила правопорушення. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2016р. у справі №752/18013/16-к скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві та/або керівника органом досудового розслідування, що полягала в нездійсненні розгляду клопотань від 18.10.2016р. про надання кримінальних проваджень для ознайомлення, задоволено, зобов`язано слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №534 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України; зобов`язано слідчого Голосіївського РУ поліції ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000271 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України; зобов`язано слідчого Голосіївського РУ поліції ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000405 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/18010/16-к від 06.01.2017р. скаргу потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського РУ поліції ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування, що полягала в нездійснення розгляду клопотань від 18.10.2016р. про надання кримінальних проваджень для ознайомлення, задоволено, зобов`язано слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №534 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України; зобов`язано слідчого Голосіївського РУ поліції ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000271 для

ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України; зобов`язано слідчого Голосіївського РУ поліції ГУ НП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000405 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України. Голосіївський районний суд міста Києва повідомив позивача про те, що ухвали слідчих суддів були направлені на виконання, однак будь-які відомості про виконання ухвал на адресу суду не надходило. 18.01.2017р. позивачем подано письмову заяву про надання завірених належним чином копій заяв (інших звернень) та відповідей на них, прийнятих і зареєстрованих у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві за період з 16.03.2015 року по 17 січня 2017 року. Однак третя особа не розглянула даного звернення. З цього приводу Голосіївським районним судом міста Києва 10.11.2017р. постановлено судове рішення, яким встановлені усі відповідні обставини, що виникли між ОСОБА_3 та третьою особою, та яким зобов`язано третю особу розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.01.2017р. про вчинення певних процесуальних дій. Таким чином, як зазначає третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, є судові рішення, постановлені судами на його користь, які набули чинності та підлягають безумовному виконанню. Є ряд законів, які гарантують право на справедливий судовий захист будь-якої особи від протиправних посягань та дискримінації, відповідно, є і юридична відповідальність таких осіб, що допустили порушення прав людини. В даному випадку, як вказує третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, очевидна бездіяльність, направлена на порушення прав людини, законодавства та невиконання судових рішень, які постановлені в установленому законодавством порядку судовою гілкою влади і мають виконуватись без будь-якої невиправданої затримки. З огляду на вказані обставини, третій особі із самостійними вимогами на предмет спору нанесена моральна шкода, суму якої ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача.

За ухвалою суду від 04.03.2020р. залучено ОСОБА_3 до участі у справі третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору, прийнято до провадження позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог Голосіївське УП ГУ НП у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 04.03.2020р. витребувано в Голосіївському УП ГУ НП у м. Києві завірені належним чином копії матеріалів досудових розслідувань за №№0006534, 000271, 0000405.

28.07.2020р. судом залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Від Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України надійшов відзив на позовні заяви, за яким відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач 2 зазначає, що загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або

юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України). Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачаються певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Відповідач 2 вказує, що неправомірність дій (бездіяльність) службових чи посадових осіб повинна бути доведена належними доказами - відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування збитків; разом з цим, якщо таке рішення позивач до матеріалів справи не надає, а провадження щодо визнання дій протиправними не ініціює, то немає доказів наявності юридичного факту дії чи бездіяльності. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. Разом з тим, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення на його користь за рахунок державного бюджету відшкодування моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю органів досудового розслідування, не надав до суду доказів на підтвердження того, що вказана ним бездіяльність працівників органів досудового розслідування була визнана незаконною. Доводи позивача, на думку відповідача 2, щодо бездіяльності органів досудового розслідування є безпідставними, оскільки рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність слідчого у питаннях здійснення досудового розслідування, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій чи відшкодування за рахунок держави

моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України, до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності слідчого, що зазначено в п. 5 ст. 40 КПК України. Тобто, як зазначає відповідач 2, перевірка правомірності дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури при проведенні дій, передбачених КПК України, не відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції.

28.07.2022р. судом зареєстрована заява позивачів та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору про збільшення розміру позовних вимог, за якою вони просять стягнути з відповідача 1 шляхом списання з казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь дитини з інвалідністю ОСОБА_2 у відшкодування заподіяної тривалим невиконанням судових рішень моральної шкоди в 6 000,00 євро, на користь ОСОБА_1 моральної шкоди - 6 000,00 євро, на користь ОСОБА_3 - 9 000,00 євро.

Розпорядженням керівника апарату суду від 15.12.2023р. №1229 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», у зв`язку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя №1074/0/15-23 від 21.11.2023р. ОСОБА_4 звільнено з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №752/25167/17.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023р. справу №752/25167/17 розподілено на суддю Мазура Ю.Ю.

За ухвалою від 08.01.2024р. задоволено заяву про відвід судді Мазура Ю.Ю. від розгляду справи №75/25167/17.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024р. справу розподілено на суддю Ольшевську І.О.

17.01.2024р. суддя Ольшевська І.О. прийняла до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про відшкодування шкоди, постановила розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначила підготовче засідання.

За ухвалою від 29.04.2024р. витребувано в Голосіївського УП ГУНП у м. Києві у письмовій формі відомості про результати, дати і час виконання судових рішень Голосіївського районного суду міста Києва за №752/18009/16-к від 03.11.2016р.; №752/2261/17-к від 10.11.2017р.; №752/18012/16-к від 03.11.2016р.; №752/18010/16-к від 06.01.2017р.; №752/18013/16-к від 25.11.2016р.

Відповідач 1 відзиву на позовну заяву до суду не направив.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог не надала.

Ухвалою суду від 13.06.2024р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення

справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, заслухавши учасників справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в Голосіївському управлінні поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають кримінальні провадження №00006534, №0000271, №0000405, в яких позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та третя особа у справі із самостійними вимогами ОСОБА_3 визнані потерпілими.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2015р. у справі №752/5317/15-к скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 17.03.2015р., задоволено частково, зобов`язано слідчого Голосіївського РУ ГУМВС України у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 17.03.2015р. про кримінальне правопорушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.11.2016р. у справі №752/18009/16-к задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, зобов`язано слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.10.2016р. про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень №№00006534, №0000271, №0000405, внесених до ЄРДР в 2015р. у відповідності з вимогами ст.ст. 220, 221 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у строк не більше трьох днів з моменту отримання копії даної ухвали.

За ухвалою від 26.01.2017р. заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено, виправлено описку в ухвалі слідчого судді від 03.11.2016р., постановленої за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що полягала в нерозгляді клопотання ОСОБА_1 від 18.10.2016р. про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень

№00006534, №0000271, №0000405, внесених до ЄРДР у 2015 році, по тексту ухвали замість слів «заявник», «заявниці» зазначено «потерпілий», «потерпілої».

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017р. у справі №752/2261/17 зобов`язано суб`єкта владних повноважень - керівника органу досудового розслідування СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 18.01.2017р. про вчинення певних процесуальних дій.

За супровідним листом суду від 14.11.2017р. ухвала суду від 10.11.2017р. була направлена до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві для відома та виконання та отримана ним 20.11.2017р.

Ухвалою слідчого судді від 03.11.2016р. у справі №752/18012/16-к скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві задоволено, зобов`язано слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18.10.2016р. про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень №00006534, №0000271, №0000405, внесених до ЄРДР у 2015р., у відповідності з вимогами ст.ст. 220, 221 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у строк не більше трьох днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвалою від 26.01.2017р. заяву ОСОБА_2 про виправлення описки задоволено, виправлено описку в ухвалі слідчого судді від 03.11.2016р., постановленої за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що полягала в нерозгляді клопотання ОСОБА_2 від 18.10.2016р. про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень №00006534, №0000271, №0000405, внесених до ЄРДР у 2015 році, по тексту ухвали замість слів «заявник», «заявника» зазначено «потерпілий», «потерпілого».

За ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2016р. у справі №752/18013/16-к скаргу потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування, що полягала в нездійсненні розгляду клопотань від 18.10.2016р. про надання кримінальних проваджень для ознайомлення, задоволено, зобов`язано слідчого Голосіївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №534 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України; зобов`язано слідчого Голосіївського районного управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000405 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України; зобов`язано слідчого Голосіївського районного управління

поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000271 для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України.

Листом від 31.10.2017р. Голосіївський районний суд міста Києва повідомив ОСОБА_3 про те, що, як вбачається з матеріалів справ №752/18009/16к (провадження №1кс/752/5461/16), №752/18012/16к (провадження №1кс/5463/16), №752/18013/16к (провадження №1кс/752/54647/16), №752/18010/16к (провадження 1кс/752/36/17), ухвали слідчих суддів були направлені на виконання, однак будь-які відомості про виконання вище зазначених ухвал на адресу суду не надходили.

Також у матеріалах справи наявна ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04.03.2020р. у справі №752/16847/15-к, якою зобов`язано слідчих у кримінальних провадженнях №00006534, №0000271, №0000405 розглянути клопотання потерпілих у вказаних кримінальних провадженнях ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подане 10.10.2019р., в порядку, передбаченому правилами ст. 220 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 04.03.2020р. у справі №752/16847/15-к, присутній у судовому засіданні 24.02.2020р. прокурор Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва Іванов К.Ю. визнав, що органом досудового розслідування в межах кримінальних проваджень №534, №000271, №0000405 не провадиться досудове розслідування, вказівки процесуального керівника не виконуються. Також слідчим суддею при розгляді справи №752/16847/15-к було встановлено, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебувають кримінальні провадження №534, правова кваліфікація ч. 1 ст. 175 КК України, відомості внесені до ЄРДР 03.07.2015 року; №000271, правова кваліфікація ч. 1 ст. 175 КК України, відомості внесені до ЄРДР 28.08.2015 року; №0000405 правова кваліфікація ч. 1 ст. 366 КК України, відомості внесені до ЄРДР 07.12.2015 року. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2016 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві справа №752/18009/16-к, провадження №1-кс/752/5461/16. Зобов`язано слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18 жовтня 2016 року про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень №534, №000271, №0000405, внесених до ЄРДР в 2015 році, у відповідності з вимогами ст.ст. 220,221 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у строк не більше трьох днів з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2016 року було задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві справа №752/18012/16-к, провадження №1-кс/752/5463/16. Зобов`язано слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18 жовтня 2016 року про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень №534, №000271, №0000405 , внесених до ЄРДР в

2015 році у відповідності з вимогами ст.ст. 220,221 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у строк не більше трьох днів з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва 25.11.2016 року було задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУНП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування, що полягала в нездійсненні розгляду клопотань від 18.10.2016 року про надання кримінальних проваджень для ознайомлення справа №752/18013/16-к, провадження №1-кс/752/5464/16. Зобов`язано слідчого СВ Голосіївського районного управління поліції ГУНП в м. Києві та /або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальних №534, №0000405, №000271 для ознайомлення з урахуванням обмежен,ь встановлених ст. 221 КПК України. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва 06.01.2017 року було задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУНП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування, що полягала в нездійсненні розгляду клопотань від 18.10.2016 року про надання кримінальних проваджень для ознайомлення справа №752/18010/16-к, провадження №1-кс/752/36/17. Зобов`язано слідчого СВ Голосіївського районного управління поліції ГУНП у м. Києві та /або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальних №534, №0000405, №000271, для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року було частково задоволено скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на бездіяльність СВ Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві , яка полягає в нерозгляді заяви (клопотання) від 18 січня 2017 року справа №752/2251/17, провадження №1-кс/752/4205/17. Зобов`язано суб`єкта владних повноважень - керівника органу досудового розслідування СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 18 січня 2017 року про вчинення певних процесуальних дій. Перевірені слідчим суддею матеріали кримінальних проваджень №534, №0000405, №000271 не містять заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 18.10.2016 року про ознайомлення з матеріалами кримінальних проваджень та їх же заяв від 18.01.2017 року про вчинення певних процесуальних дій. Матеріали зазначених кримінальних проваджень не містять копій ухвал слідчих суддів Голосіївського районного суду м. Києва щодо зобов`язання слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУНП у м. Києві або керівника органу досудового розслідування надати матеріали кримінальних проваджень №534, №0000405, №000271 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 для ознайомлення, а також зобов`язання розглянути заяви останніх від 18 січня 2017 року про вчинення певних процесуальних дій, за виключенням ухвали слідчого судді Голосіївського

районного суду м. Києва від 25.11.2016 року, постановленій у справі №752/18013/16-к, провадження №1-кс/752/5464/16, у матеріалах кримінального провадження №420-0271 від 28.08.2015 року. У той же час, за даними, наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження №0000271 від 28.08.2015 року, в яких міститься ухвала слідчого судді від 25.11.2016 року, постановлена у справі №752/18013/16-к, провадження №1-кс/752/5464/16, якою було задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУНП у м. Києві та/або керівника органу досудового розслідування, що полягала в нездійсненні розгляду клопотань від 18.10.2016 року про надання кримінальних проваджень для ознайомлення та зобов`язано слідчого СВ Голосіївського районного управління поліції ГУНП у м. Києві та /або керівника органу досудового розслідування надати ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальних №534, №0000405, №000271, для ознайомлення з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України, будь-які дані щодо порядку та способу приєднання цієї ж ухвали до матеріалів кримінального провадження та вжиття заходів на її виконання у матеріалах кримінального провадження відсутні. 10.10.2019 року потерпілі у кримінальних провадженнях №534, №000271, №0000405 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (інвалід ІІІ групи), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зверталися до слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з клопотанням про повідомлення прізвища, імені, по батькові слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, заміненого керівником органу досудового розслідування після задоволення судом заяви про відвід у присутності одного з процесуальних прокурорів Київської місцевої прокуратури №1 05.09.2019 року; виконання судових рішень, що надійшли до відома та виконання органу досудового розслідування Голосіївського УП ГУНП у м. Києві у кримінальних провадженнях №534, №000271, №0000405 до 15 жовтня 2019 року, а також не розглянуті письмові вказівки процесуальних прокурорів, надані через вкрай негативну бездіяльність слідчого відділу; прийняття і реєстрацію у СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві наданого висновку експерта за №2019/07/24 від 24 липня 2019 року (з додатками) та врахування його у кримінальних провадженнях №534, №000271, №0000405, як письмового доказу наявності, підстав та розміру заподіяної потерпілим майнової/моральної шкоди; прийняття слідчим (керівником) СВ органу досудового розслідування Голосіївського УП ГУНП у м. Києві рішення за поданим 10.10.2019 року клопотанням. Матеріали кримінальних проваджень №000271, №0000405 не містять клопотання потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (інвалід ІІІ групи), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 10 жовтня 2019 року.

На виконання ухвали суду від 29.04.2024р. Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України про витребування в письмовій формі відомостей про виконання судових рішень Голосіївського районного суду міста Києва №752/18009/16-к від 03.11.2016р.; №752/2261/17-к від 10.11.2017р.; №752/18012/16-к від 03.11.2016р.; №752/18010/16-к від 06.01.2017р.; №752/18013/16-к від 25.11.2016р. листом від 06.06.2024р. за

№СЕД-69767-2024 повідомило, що в ході проведення перевірки в межах компетенції були вивчені матеріали кримінального провадження №534, №000271, №0000405 та встановлено, що відомості про виконання судових рішень, а також самі судові рішення в матеріалах відсутні. Встановити факт надходження судових рішень, зазначених в ухвалі, неможливо, оскільки до 2018 року документообіг у Голосіївському управлінні поліції здійснювався в базах даних, які, наразі, не діють та не збереглися. Також за фактом можливої втрати та невиконання судових рішень в Голосіївському управлінні поліції призначено службове розслідування, за результатами якого буде проінформовано додатково.

У листі від 10.12.2024р. за № Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомило, що в ході проведення перевірки, встановити або підтвердити факти порушень чинного законодавства з боку поліцейських Голосіївського УП не представилось можливим.

Аналогічна інформація викладена третьою особою в листі від 04.01.2025р. за №2528-2025.

Предметом розгляду в даній справі є вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування, у зв`язку з невиконанням ним судових рішень.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року Справа № П/9901/370/18).

Відповідно ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2)

охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій

потребують такої допомоги. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до правил статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 55, 56 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо

стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального

провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала); 13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; 14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна (ст. 55 Конституції України).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Наявність зазначених вище обставин згідно частини третьої статті 12 ЦПК України підлягає доказуванню позивачем.

Положеннями статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання,

незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 Цивільного кодексу України відповідно.

Згідно зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2022 року в справі № 686/5244/21 (провадження № 61-14316 св 21) зазначено, що: "правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність)

спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При вирішенні таких спорів слід виходити з того, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає в людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, в деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Отже, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

При цьому у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування ЄСПЛ виходить із презумпції спричинення моральної шкоди позивачу відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію.

У рішенні від 27 липня 2004 року у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), заява № 67534/01, ЄСПЛ указав, що моральна шкода завдана самим фактом порушення з боку державного органу.

Наразі судом встановлено, що ухвали слідчих суддів у справах №752/18009/16-к від 03.11.2016р., №752/18012/16-к від 03.11.2016р., №752/18010/16-к від 06.01.2017р., №1752/18013/16-к від 25.11.2016р., №752/2261/17-к від 10.11.2017р. за скаргами позивачів та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору уповноваженими особами у кримінальних провадженнях №534, №000271, №0000405 не виконані, що свідчить про те, що право позивачів та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору на реалізацію їх процесуальних прав, як учасників кримінальних проваджень, є порушеними за наслідками бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні.

Така бездіяльність слідчого, на думку суді, здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність. При цьому суд також бере до уваги стан здоров`я, зокрема, позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є особами з інвалідністю.

Суд відмічає, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про завдання моральної шкоди.

Встановлене порушення з боку органу досудового розслідування щодо невиконання судових рішень поза розумним сумнівом негативно впливає на моральний стан позивачів та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, завдаючи їм моральної шкоди.

Виходячи з вимог розумності та справедливості, з урахуванням тих обставин,

що невиконання судових рішень призвело до душевних страждань позивачів та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, враховуючи неодноразове звернення із обґрунтованими скаргами на дії слідчих, із клопотаннями до органу досудового розслідування щодо виконання судових рішень, що вимагало від них додаткових зусиль для відновлення порушення своїх прав, суд вважає достатньою сатисфакцією стягнення з держави грошової компенсації в розмірі по 1 000,00 євро на користь кожного позивача та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, третя особа Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про відшкодування шкоди задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1 000,00 (одна тисяча євро) євро на відшкодування моральної шкоди.

3. Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 1 000,00 (одна тисяча євро) євро на відшкодування моральної шкоди.

4. Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 1 000,00 (одна тисяча євро) євро на відшкодування моральної шкоди.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Позивач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Державна казначейська служба України (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ).

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції в м. Києві (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ).

Третя особа: Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 15).

Повний текст рішення суду складено та підписано 02.05.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА