Провадження № 2/522/1680/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла матеріали цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в сумі 62385,50 гривень та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у якій мешкає боржник ОСОБА_1 за особовим рахунком (№ НОМЕР_1 ) якого на 01.09.2023 р. існує заборгованість в сумі 62385,50 гривень, що свідчить про невиконання споживачем комунальної послуги свого зобов`язання по сплаті наданих послуг та порушенні прав комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси». З цих підстав захисту порушеного права позивач звертається до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою суду від 30.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 13.02.2025.

Сторони у судове засідання 13.02.2025 не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання у справі. Про причини неявки до суду не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Розгляд справи відкладено на 12.03.2025.

У судове засідання 12.03.2025 учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання у справі, про причини неявки до суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 16.04.2025.

У судове засідання 16.04.2025 учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання у справі, про причини неявки до суду не повідомили.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила про визнання позовних вимог та відсутність заперечень проти винесення рішення.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

16.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та на підставі ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення судового рішення до 29.04.2025.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно ч.ч.1,2ст.2Цивільного процесуальногокодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зч.ч.1,4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони(замовника)надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

Правовідносини, що виникають у сфері надання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, чинного, на момент виникнення правовідносин (далі Закону 1875-IV).

Згідно положень ст. 1 Закону 1875-IV:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.п. 1,5 ч.3 ст.20 Закону 1875-IV споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII (який набрав чинності 10.12.2017) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (далі Закону України 2633-IV) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (абз. 2 ч.3 ст. 24 Закону України 2633-IV).

Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що частиною першою статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» зазначає, що належним чином виконує зобов`язання із забезпечення тепловою енергією квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідач несвоєчасно сплачує надані послуги.

Відповідач позовні вимоги визнала, факт виникнення заборгованості не заперечувала, не скористалась правом на подання відзиву та контррозрахунку заборгованості.

Згідно реєстру нарахувань та оплат за абонентом за особовим рахунком № НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 нарахована заборгованість у розмірі 62385,50 гривень.

Врахвоуючи, що відповідач визнала позовні вимоги, не заперечувала обставини, викладені у позовній заяві та наведені позивачем розрахунки, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси».

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки заяву про визнання позовних вимог відповідачем було подано до суду 13.02.2025, тобто до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків суми сплаченого судового збору, тобто 1514,00 гривень, а також стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, у розмірі 1514,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-83, 141, 142, 206, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, місцезнаходження: вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029) заборгованість за теплову енергію у розмірі 62385,50 гривень (шістдесят дві тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 50 коп.).

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеської області (, адреса: Одеська область, м. Одеса, вулиця Садова, буд. 1 - А) повернути Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» (, місцезнаходження: вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029) - 50 % суми сплаченого судового збору, тобто 1514,00 гривень (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.), сплачених за платіжною інструкцією № 1837 від 11.07.2024 на суму 2725,20 гривень, отримувач: ГУК в Од. обл./Приморський р-н22030101; , IBAN: UA0015758, призначення платежу: 101 2725.20 грн. 34674102: Судовий збір за позовом КП ТМО до ОСОБА_1 Приморський р-н суд М.Одеси.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, місцезнаходження: вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1514,00 гривень (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА