ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 752/12423/15

провадження № 61-13728св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,

Пархоменка П. І.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції в м. Києві,

учасники справи за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року в складі судді Мазура Ю. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року в складі колегії суддів:Писаної Т. О., Приходька К. П., Журби С. О.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_4 , Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 подав позов до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року об`єднано в одне провадження справи за позовом ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування (справа № 752/3435/16-ц) та справу за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування (справа № 752/12423/15-ц), присвоєно об`єднаній справі № 752/12423/15-ц.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, а саме повторної неявки в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погодився. Крім того, зазначив, що як вбачається з матеріалів справи та зазначається особою, яка подала апеляційну скаргу, належним чином повідомлена про час та дату судових засідань сторона позивача була відсутня підряд в судових засіданнях 05 вересня 2023 року та 05 грудня 2023 року.

Посилання позивача на клопотання направлені на адресу суду про відкладення розгляду справи у зв`язку із небезпекою щодо життя і здоров`я людини через щоденні сигнали повітряної тривоги, що ускладнюють можливість приїзду до суду її та її представника не заслуговують на увагу. Так, відповідно до Рекомендацій Ради суддів України від 2 березня 2022 року, усім судам України рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. В той же час, як вбачається із відкритих джерел, 5 вересня 2023 року та 5 грудня 2023 року у м. Києві була відсутня повітряна тривога.

Крім того, посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із небезпекою для життя та проживанням поза межами міста Києва, позивач не була позбавлена можливості звернутись до суду із клопотанням про проведення судового засідання у режимі відео конференції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у Рівненському міському суді Рівненької області обмежена кількість судових залів для проведення відеоконференції не заслуговують на увагу, адже позивач не була позбавлена можливості взяти участь в судових засіданнях за допомогою власних технічних засобів, за межами приміщення суду. Також позивач не була позбавлена можливості знайти представника у м. Києві для участі у судових засіданнях, як правильно зазначає відповідач у відзиві.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не змогла бути присутня у судових засіданнях через поважні причини не можуть бути прийняті судом, оскільки у разі повторної неявки у судове засідання позов залишається без розгляду незалежно від поважності причин неявки, у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Водночас у клопотаннях про відкладення розгляду справи позивач заперечувала проти розгляду справи за її відсутності.

При цьому апеляційний суд вказав, що залишення позовних вимог без розгляду не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду із такими ж вимогами.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

підставою для залишення позову без розгляду стало те, що ОСОБА_1 двічі поспіль не з`явилася в судове засідання. Вона подавала до суду заяви про відкладення справи, вказуючи як причину неявки те, що для того, щоб потрапити до суду їй необхідно їхати з м. Рівне до м. Києва, але вона не може забезпечити безпеку (як свою, так і свого представника) через часті повітряні тривоги, які не можна передбачити. Підстави неявки в судове засідання суди обох інстанцій вважали неповажними та навели обґрунтування, які суперечать нормам матеріального та процесуального права;

на переконання суду першої інстанції, причини, які вказані ОСОБА_1 , не були поважними, адже в ті дні не було повітряних тривог. Водночас позивач не могла передбачити такі обставини. Суд завчасно не повідомив позивача про те, що не вважає вказані нею причини неповажними;

у протоколі судового засідання від 05 вересня 2023 року зазначено, що розгляд справи було відкладено на 19 жовтня 2023 року у зв`язку із поданим позивачем клопотанням. Загальновідомим є те, що неможливо передбачити коли будуть здійснені обстріли і яких саме областей під час збройної агресії росії, тому такі обставини не підлягають доведенню. Відповідно до довідки Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року справу було знято з розгляду у зв`язку із розглядом суддею Мазуром Ю. Ю. клопотання слідчого про проведення обшуку, призначено справу до розгляду на 05 грудня 2023 року. Таким чином, підставою для відкладення справи 19 жовтня 2023 року була не повторна неявка позивача ОСОБА_1 ;

суди безпідставно вказали, що позивач не була позбавлена можливості взяти участь в судових засіданнях за допомогою власних технічних засобів. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 18 серпня 2015 року не зазначено про таку можливість. Тому суди, наводячи таке обґрунтування, не керувалися при цьому обставинами справи та нормами процесуального законодавства. Крім того, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Ця норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони;

посилання апеляційного суду на те, що позивач не була позбавлена можливості знайти представника у м. Києві для участі у судових засіданнях, вказує на упереджене ставлення до розгляду справи. Крім того, під час прийняття оскаржуваної постанови суд не керувався нормами статті 59 Конституції України;

на початку розгляду справи у позивача був представник з м. Києва - адвокат Маловичко І. Л., але вона померла. Починаючи із 27 червня 2016 року до цього часу, інтереси ОСОБА_1 представляє ОСОБА_3 , яка проживає у м. Рівне. Це зручно для позивача, адже питання, які виникають з приводу будь-яких документів, можливо оперативно вирішити. Крім того, ОСОБА_1 вже зробила вибір представника, а підстав для його заміни немає;

суди не врахували, що після повернення із касаційного суду справи № 752/3435/16-ц вона об`єднана зі справою № 752/12423/15-ц за позовом ОСОБА_1 . Після залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та ймовірного усунення умов, що були підставою для залишення її позову без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно, проте вимоги у вказаних справах повинні розглядатися спільно. Справи стосуються спадкових відносини двох спадкоємців. Таким чином, створюються умови, за яких ОСОБА_1 обмежено у доступі до правосуддя, адже через вісім років розгляду справи її буде позбавлено можливості її вирішення по суті. Це може бути підставою для звернення до міжнародних організацій, щодо стану правосуддя в Україні;

відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Розгляд справ по можливості відкладається (за винятком невідкладних судових розглядів), зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. В умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені. Проте вказана рекомендація не була застосована у цій справі під час залишення позову без розгляду, в якій позивач брала участь та цікавилась її розглядом, а саме справа не належить до невідкладних.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У грудні 2024 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Коновала Д. В. надійшов відзив, у якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що:

касаційна скарга є необґрунтованою, а рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права;

ОСОБА_1 та її представник жодним чином не спростовують наявність у них можливості взяти участь в судових засіданнях за допомогою власних технічних засобів. Позивач жодного разу не подавала відповідного клопотання, а тому не можна робити висновки про наявність чи відсутність у Голосіївського районного суду м. Києва можливості забезпечити участь у засіданні в режимі відеоконференції;

посилання ОСОБА_1 та її представника на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/22513/17 є безпідставним, оскільки вона не є релевантною до спірних правовідносинах;

безпідставними є доводи ОСОБА_1 та її представника про те, що суд всупереч частині першій статті 212 ЦПК України в ухвалі про відкриття провадження у справі від 18 серпня 2015 року не зазначив про наявність у суду технічної можливості щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, адже відповідна редакція статті 212 ЦПК України діє з 15 грудня 2017 року. Станом на 18 серпня 2015 року такої вимоги у нормах ЦПК України не існувало;

позивач та її представник не були позбавлені можливості подати заяву про участь у засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду. Посилання на неможливість такої участі через, нібито, обмежену кількість залів для проведення відеоконференцій у Рівненському міському суді Рівненської області є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жодного разу не подавали такі заяви та не отримували відмови у проведенні відеоконференції; крім Рівненського міського суду Рівненської області відеоконференцію можна було провести в інших судах у м. Рівне;

у касаційній скарзі не наведено жодних реальних обставин, які б могли перешкодити ОСОБА_1 знайти представника у м. Києві, який міг би бути присутнім у судових засіданнях. Наявність представника ОСОБА_3 жодним чином не обмежує ОСОБА_1 у можливості призначити ще одного представника, який також міг би ознайомитись з матеріалами справи, узгоджувати позицію з позивачем та бути присутнім у судовому засіданні.

Короткий зміст відповіді на відзив на касаційну скаргу

У грудні 2024 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу.

У відповіді на відзив зазначено, що:

відзив на касаційну скаргу містить посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року в справі № 990/147/23. Проте обставини вказаної справи є відмінними від обставин у справі, яка переглядається;

ОСОБА_1 звернулася до суду і брала участь в усіх засідання під час розгляду справи в мирний час. Навіть під час воєнного стану вона намагалася прибути на судове слухання та була присутня на попередньому судовому засіданні. Проте вона повторно не наважилася наражати на небезпеку себе і представника, який має зареєстроване місце проживання в іншій адміністративно-територіальній одиниці, що розміщена за 327 км від суду, в якому розглядається справа;

ця справа розглядається судами з 2015 року та через заміну судді та залучення правонаступника відповідача, об`єднання позовів, справу почали розглядати спочатку. Після стількох зусиль ОСОБА_1 фактично позбавлено доступу до суду. При цьому позивач повідомляла суд, що вона боїться їхати до суду через безпекову ситуацію та постійні повітряні тривоги;

посилання на можливість ОСОБА_1 та її представника взяти участь у розгляді справи у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів є необґрунтованим. Так, в ухвалах Голосіївського районного суду м. Києві, постановлених суддею Мазуром Ю. Ю. від 08 листопада 2023 року в справі № 752/18382/23, від 16 листопада 2023 року в справі № 752/23693/21, від 01 грудня 2023 року в справі № 752/292/22, від 20 грудня 2023 року в справі № 752/18389/23, зазначено таке формулювання - «прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Зважаючи на велику кількість справ, що перебувають у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва та кількість раніше призначених до розгляду кримінальних справ у залах судових засідань, що обладнані для проведення відеоконференцій, в суді обмежена технічна можливість для забезпечення проведення судового засідання по даній справі в режимі відеоконференції. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання». На переконання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , надання винятків чи переваг для інших цивільних справ створювало б умови нерівності громадян перед законом та судом. Зазначені ухвали оскарженню не підлягають та підтверджують обставину, що не тільки в ОСОБА_1 та її представника не було можливості проводити слухання в режимі відеоконференції, а і у самого Голосіївського районного суду м. Києва.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 752/12423/15 і витребувано справу із суду першої інстанції.

У грудні 2024 року матеріали справи № 752/12423/15 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 18 листопада 2024 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2021 року по справі справа № 227/2751/19 (провадження № 61-16065св20) зазначено, що «процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15 (провадження № 61-2134св21), від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц (провадження № 61-5230св21), від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року закрито підготовче засідання у цій справі, призначено судовий розгляд по суті на 05 вересня 2024 року о 11 год 45 хв (т. 5, а. с. 100-101). Про дату судового засідання повідомлено позивача, що підтверджується відповідною розпискою (т. 5, а. с. 102);

29 серпня 2023 року ОСОБА_1 направила до суду клопотання, яке було зареєстроване 04 вересня 2023 року, про відкладення розгляду справи у зв`язку із небезпекою щодо життя і здоров`я людини через щоденні сигнали повітряної тривоги, що ускладнюють можливість її приїзду до суду та її представника. Також зазначила, що заперечує щодо проведення судового засідання за її відсутності. Разом з цим, повідомляючи про причини своєї неявки, позивач жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки не надала (т. 5, а. с. 109);

згідно з протоколом судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва судове засідання 05 вересня 2023 року в цій справі відкладене через неявку позивача та подання нею клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладений на 19 жовтня 2023 року об 11 год 30 хв (т. 5, а.с . 111);

відповідно до довідки Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року справу було знято з розгляду у зв`язку із розглядом суддею Мазуром Ю. Ю. клопотання слідчого про проведення обшуку, призначено справу до розгляду на 05 грудня 2023 року об 11 год 15 хв (т. 5, а. с. 121);

27 листопада ОСОБА_1 направила до суду клопотання, яке було зареєстроване 30 листопада 2023 року, про відкладення розгляду справи у зв`язку із небезпекою щодо життя і здоров`я людини через щоденні сигнали повітряної тривоги, що ускладнюють можливість її приїзду до суду та її представника. Крім того, вказала, що заперечує щодо проведення судового засідання за її відсутності. Повідомляючи про причини своєї неявки, позивач жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки не надала (т. 5, а. с. 128);

відомостей про повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення, розписки

і т. інш.), призначені на 19 жовтня 2023 року та 05 грудня 2023 року матеріали справи не містять;

ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України (т. 5, а. с.132-135).

Суди попередніх інстанцій зробили висновок, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про місце, дату і час судового розгляду справи, проте позивач та її представник в судові засідання (05 вересня 2023 року та 05 грудня 2023 року) повторно (двічі поспіль) не з`явилися, заяв про розгляд справи за відсутності позивача не подали, тому є передбачені пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду. При цьому поважність причин неявки як 05 вересня 2023 року, так і 05 грудня 2023 року, про які позивач зазначала у свої клопотаннях, не підтверджені доказами.

Проте суди не врахували, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про судове засідання, яке призначене на 05 грудня 2023 року.

Крім того, судове засідання, призначене на 19 жовтня 2023 року, не відбулося, а справу було знято з розгляду у зв`язку із розглядом суддею Голосіївського районного суду м. Києва Мазуром Ю. Ю. клопотання слідчого про проведення обшуку, а не через неявку позивача. Тому неявка сторони позивача у судове засідання, призначене на 05 грудня 2023 року, не була повторною неявкою (двічі поспіль).

За таких обставин суди зробили помилковий висновок про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду прийняті без додержання норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу слід задовольнити; ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року та постанова Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко