ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2025 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Іщенко І.М., при секретарі Єрмолаєвої О.В., без участі сторін, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення

В С Т А Н О В И В

20.03.2024 року вироком Петриківського райсуду Дніпропетровської області ОСОБА_3 було визнано винуватим по ч.2 ст.286 КК України із призначенням покарання до 3 року позбавлення воді, із іспитовим строком на 2 роки відповідно до ст. 75, 76 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди був задоволений частково, із ПАТ « Страхова компанія « Євроніс Україна» стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_1 витрати з лікування в розмірі 15240,33, в іншій частині позову було відмовлено. ( а.с.55)

15.05.2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок Петриківського суду від 20.03.2024 року був залишений без змін, в частині цивільного позову ОСОБА_1 вирок був скасований і призначений новий розгляд в порядку цивільного судочинства ( а.с.38)

31.05.2023 року ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження

№ 0000291 від 10.10.2022 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого по ч.2 ст.286 КК України звернувся із зазначеним цивільним позовом до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування шкоди , в якому просив стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» матеріальну шкоду, завданої внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 62 441,22 коп, із ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди 200 000 грн ( а.с.1-5)

Позовні вимоги обгрунтував тим, що 10 жовтня 2022 року приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT PREMIUM 440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , здійснював рух по головній асфальтованій автодорозі Н-31 в с. Лобойківка Дніпровського району Дніпропетровської області, з боку смт. Петриківка в напрямку м. Дніпро та скоїв зіткнення спочатку із автомобілем Мерседес Бенц, після чого автомобіль втративши керування , виїхав на зустрічну дорогу та зіткнувся із автомобілем «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 під керуванням останнього,

В наслідок ДТП йому як пасажиру ВАЗ-21001 н.з. НОМЕР_3 були заподіяні ТЯЖКІ тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, численні переломи голови та тіла, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та була заподіяна школа, а саме на його доставку до закладу охорони здоров`я, лікування та придбання лікарських засобів на суму 61 086,7 грн. Період його тимчасової непрацездатності був із 01.10.2022 року по 28.02.2023 рік, він не отримав середньомісячну заробітну плату в розмірі 1354,52, а всього просить суд стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхову компенсацію в розмірі 62441,22 грн .Із ОСОБА_2 просив стягнути моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, оскільки на момент ДТП водій ОСОБА_6 перебував в трудових відносинах із відповідачкою і виконував трудові обовьязки.

07.08.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження і призначено підготовче засідання. ( а.с.72 т.1)

14.08.2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника ПрАТ «Страхова компанія «ЄвроінсУкраїна», який обгрунтовано тим,що 05.08.2022 року між ПрАт « СК Євроінс України» та ОСОБА_4 був укладений договір обов`язкового страхування у формі полісу № 210415872 відповідно до якого забезпечено транспортних засіб RENAULT PREMIUM 440»

р.н. НОМЕР_1 , а саме за шкоду заподіяну майну третіх осіб складає 160000 грн, за шкоду заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб складає 320000 грн, розмір франшизи складає 3200 грн. Позивач просив стягнути понесені витрати на суму 61 086,70 грн, однако проаналізувавши медичні документи було встановлено що розмір обґрунтованих до документально підтверджених витрати складає 12023,71 грн, оскільки решта заявлених витрат не узгоджується із вимогами ст.24 Закону . Однак було виплачено загальна сума страхового відшкодування на загальну суму 15 240,33 грн . Просить в позові відмовити в повному обсязі ( а.с.76 т.1)

05.09.2024 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» матеріальну шкоду в розмірі 52 407,79 грн, моральну шкоду в розмірі 3 382,41 грн, із ОСОБА_2 просив стягнути моральну шкоду в розмірі 204 617,59 грн , послався на те, що страхова компанія частково здійснила оплату страхової компенсації і сплатила йому 15 240,33 грн ( а.с.93-100 т.1)

Розмір моральної шкоди із ОСОБА_2 представник позивача вважає становить 204 617,59 грн, так як він вважає що фізичні та душевні страждання ОСОБА_1 , сталися внаслідок використання водієм ОСОБА_3 транспортного засобу RENAULT PREMIUM 440», який був в трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 і позивач поніс фізичні та душевні страждання внаслідок використання цього автомобілем.

23.10.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідачки ОСОБА_2 від адвоката Кандели Я.В., в яких вона просила відмовити в позовних вимогах в повному обсязі, пославшись на те, що позивач крім медичних довідок не надав доказів, які б обґрунтували моральну шкоду та переконливих доказів щодо моральної шкоди. Від третьої особи ОСОБА_3 позивачем було отримано 1 000 доларів США, що підтверджується розпискою.

Позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав, звернувшись про стягнення моральної шкоди з роботодавця, а треба звернутись до страхової компанії про стягнення 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

( а.с.139 т.1).

07.11.2024 року представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Кандела Я.В. надала заяву про слухання справи у його відсутність, пояснення ОСОБА_2 підтримав ( а.с.151 т.1)

27.11.2024 року ухвалою суду було закінчено підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду ( а.с.19 т.2)

В підготовчому і судовому засіданні представник позивача адвокат Курпіль А.М. позов підтримав в повному обсязі , просив його задовольнити, в подальшому провив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ЄвроінсУкраїна» в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у їх відсутності

( а.с.25 т.2)

Представник відповідача ОСОБА_2 адвоката Кандела Я.В. в підготовчому і судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у відзиву, просила розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно приписівст.13ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із вироку Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 20.03.2024 року яким був засуджений ОСОБА_3 по ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі без позбавлення прав керування транспортними засобами із застосуванням ст. 75, 76 КК України на 2 рокі іспитового строку, 10.10.2023 року в 10.5о в с. Лобойківка Дніпровського району Дніпропетровської області на автодорозі Н-31 з боку с. Петриківка в напрямку м. Дніпро сталось дорожня-транспортна пригода під керуванням водія ОСОБА_3 автомобілем«Renault Premium 440», р.н. НОМЕР_1 в результаті якої пасажиру автомобіля ВАЗ 21101 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження ( а.с.55)

Судом було встановлено, що 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 уклала безстроковий трудовий договір із ОСОБА_3 , який зобов`язався виконувати обов`язки водія , стежити за технічним станом автомомбіля, здійснювати поїздки та перевозити вантаж згідно вказівки роботодавця та супроводних документів, дотримуватись ПДР (а.с.36, 220)

05.08.2022 року між ПрАТ « СК» Євроінс Україна» та ОСОБА_4 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № 210415872, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб«Renault Premium 440», р.н. НОМЕР_1 . Страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб складає 160 000 грн, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб складає 320000 грн, розмір безумовної франшизи складає 3200 грн ( а.с.216).

27.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування витрат на ліки, шкоди в наслідок тимчасової непрацездатності в розмірі 62 439, 7 грн в результаті ДТП від 20.10.2022 року ( а.с.190)

Як вбачається із страхового акту від 08.04.2024 року потерпілій особі ОСОБА_1 було нараховано та виплачений розмір страхового відшкодування в сумі 15 240 грн 33 коп ( а.с.83,84), в іншій частині відшкодування матеріальних витрат було страховою компанією біло відмовлено, так як решта заявлених вимог заявника не узгоджувалась із вимогами ст. 24 Закону України « «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не була витратами які не пов`язані з лікуванням травм, отриманих внаслідок ДТП і не була доведено що витрати були лікарськими засобами чи товарами медичного призначення.

05.09.2024 року позивачем були зменшені позовні вимоги до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із 62 441, 22 коп були зменшені до 52 407, 79 грн з урахуванням виплаченого страхового відшкодування.( а.с.93)

Верховний Суд у своїй постанові №760/19377/15 від 21 лютого 2018 року звернув увагу на те, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

ОСОБА_1 був потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді та мають право вимоги в договірному зобов`язанні - ПрАТ «СК» Євроінс Україна», страхове відшкодування яким має здійснюватися відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми 160 000,00 гривень.

Висновок Верховного Суду у постанові №760/19377/15 від 21 лютого 2018 року про те, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика стосується тих випадків, коли розмір шкоди перевищує здійснену з урахуванням меж страхової суми страхову виплату (страхове відшкодування).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

З наведених вище мотивів суд прийшов до висновку, що позов частині стягнення різниці між фактичним розмір шкоди та отриманим страховим відшкодуванням не підлягає задоволенню, так як розмір майнової шкоди не перевищив здійснені з урахуванням меж страхової суми страхове відшкодування , тобто позивачем було доведено розмір витрат на страхове відшкодування у розмірі 15 240,33 ( а.с.83), а стягнення збільшених грошових сум позивача в розмірі 52407,79 грн не може бути покладено судом на страхувальника так як квитанції і чеки не відповідають вимогам 22, 24 Закону про страхування і не підтверджують витрати позивачем на лікування травм отриманих внаслідок ДТП в повному обсязі. ( а.с. 203-207),

Щодо вимоги позивача з приводу відшкодування моральної шкоди із страхової компанії, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем було заявлені вимоги про стягнення 3 382 грн 41 коп із страхововї компанії в рахунок відшкодування моральної шкоди ( а.с.101 )

Відповідно до положення ст.26-1 Закону « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-У страховиком ( у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст.41 цього Закону) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Приймаючи до уваги, що позивач отримав страхову виплату в розмірі

15 240,33 коп, то із відповідача ПрАТ «СК» Євроінс Україна» належить сплатити ОСОБА_1 5% за моральну шкоду заподіяну здоров`ю, що буде становити 778грн 42 коп ( 15 240,33 х5:100= 762 грн), в інший частині розміру моральної шкоди слід відмовити, так як суд самостійно не може розрахувати розмір такої шкоди.

Обговорюючи питання про стягнення грошових коштів за відшкодування моральної шкоди із ОСОБА_7 , суд приймає до уваги, що ФОП

ОСОБА_7 була в трудових відносинах із водієм ОСОБА_3 із 22.10.2018 року, який керував автомобілем марки «RENAULT PREMIUM 440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 і порушив ПДР України, які привели до ДТП і який був засуджений вироком Петриківського райсуду 20.03.2024 року за порушення правил дорожнього руху по ст. 286 ч.2 КК України, в результаті чого позивачу ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження ( а.с.55), позивач тривалий час знаходився на лікарняному із 10.10.2022 року по 31.01.2023 рік, що підтверджується витягом із електронного реєстру листка непрацездатності ( а.с.194), отримав 3 групу інвалідності у зв`язку тілесними пошкодженнями ( а.с.34, 217), переніс тривалі фізичні та моральні страждання, стрес, біль у зв`язку із настанням наслідків ДТП, до цього часу власником транспортного засобу ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7 , де працював водій ОСОБА_3 грошові кошти за матеріальні та моральні збитки не відшкодовані.

Так, загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень п.3 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №4від 31березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд вважає доведеним, що в результаті ДТП позивач відчув крім фізичного болю , переживання, негативні емоції, зазнав емоційну напругу та стрес через вплив негативних наслідків даної пригоди на його життя, так як

ОСОБА_1 тривалий час не отримував заробітню плату за місцем останньої роботи ДУ « Державна установа виконання покарань» ( а.с.11.)

Зазначені вище обставини, свідчать проте, що позивачу було завдано моральних страждань, оскільки він не міг вести звичний спосіб життя, його життєві зв`язки були порушені через отримання інвалідності 3 групи інвалідності.

На думку суду, тягар відповідальності за її відшкодування слід покласти на відповідача ОСОБА_7 , як на фізичну особу підприємця, завдану її працівником ОСОБА_3 під час виконання своїх трудових обов`язків., так як ОСОБА_4 позивач позовних вимог не заявляє.

Посилання представника відповідача ОСОБА_8 про те, що в позовних вимогах до ОСОБА_2 слід відмовити, так як ОСОБА_1 отримав від водія 1000 доларів США і розмір моральної шкоди нічим не підтверджується, судом до уваги не приймається, так як відсутні докази чи розписки про те, що зазначена сума грошей належала саме ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 , представник позивача заперечував відшкодування матеріальної і моральної шкоди з боку ОСОБА_2 на користь позивача, а розмір матеріальної шкоди суд оцінює по внутрішньому переконанню із урахуванням тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 , отримання ним інвалідності 3 групи , порушення його життєвого укладу після ДТП.

При цьому суд враховує, що розмір моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, провадження №14-538цс19).

Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг страждань, яких вона зазнала, їх тривалість, потребу у докладанні додаткових зусиль для організації життя, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_7 на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., приймаючи до уваги що із жовтня 2022 року і по цей час відповідач не відшкодували матеріальної та моральну шкоду позивачу, не визнавши позовні вимоги і позивач поніс додаткові моральні страждання у зв`язку із тривалістю такого невідшкодування.

На думку суду, вказана сума є обґрунтованою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті позивача.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Приймаючи до уваги, що при подачі позову до суду позивач

ОСОБА_1 був звільнений від сплати судових витрат, так як був потерпілим по кримінальному провадженні, то відповідно до

п.6 ст.141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 22, 23, 559, 988, 990, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст. 1,16, 20, 25 Закону України «Про страхування», ст. 3, 6, 9, 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 102 -107, 133, 139, 141, 255, 256, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»( » ( 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102) грошові кошти в розмірі 762 грн ( сімсот шістьдесят дві ) грн на користь ОСОБА_1 ( прож. АДРЕСА_1 і.к. НОМЕР_5 Ї

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 і.н. НОМЕР_6 ) грошове відшкодування за моральну шкоду в розмірі 100 000 ( сто тисяч) грн на користь ОСОБА_1 (

АДРЕСА_3 задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі відсутності учасників сторін в тож строк з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко