Справа №: 486/636/25 Провадження № 2/486/700/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2025 року м. Південноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко Світлана Василівна, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко С.В., ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Проте, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на час смерті проживала в Федеративній Республіці Німеччина в м. Штюлінген. Зазначив, що він є рідним братом ОСОБА_3 і спадкоємцем другої черги спадкування відповідно до ст. 1262 ЦК України. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому. ОСОБА_3 на день смерті проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 . В 2024 році позивач ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_5 (батьку позивача та ОСОБА_3 ) продати вказану квартиру, проте було встановлено, що ні чоловік сестри, а ні їх батько ОСОБА_6 , як спадкоємці першої черги, не отримали спадщину після смерті ОСОБА_3 . З дня смерті ОСОБА_3 були втрачені всі зв?язки з її чоловіком ОСОБА_7 , документів про її смерть ні у позивача, ні у третьої особи ОСОБА_2 не було, що також було перешкодою для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Лише на початку 2025 року ОСОБА_5 вдалося отримати від чоловіка його дочки ОСОБА_3 свідоцтво про її смерть та витяг про реєстрацію їх шлюбу. Спадкова справа після смерті його сестри не заводилась, що було встановлено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко С.В. Зазначає, що ОСОБА_6 написав заяву нотаріусу за місцем оформлення спадщини про те, що він підтверджує той факт, що спадщину з усіх підстав спадкування після смерті своєї дочки ОСОБА_3 він не приймав, на неї не претендує. Оскільки ні чоловік ОСОБА_3 ні її батько спадщину не прийняли, позивач відповідачем визначає Южноукраїнську міську територіальну громаду в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) зроблено висновок про те, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, додавши до позовної заяви докази того, що на час смерті ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , його процесуальний статус в позові не визначив.

Крім того позивач, будучи спадкоємцем другої черги права на спадкування за законом, не зазначив чи мала сестра інших, крім її чоловіка, спадкоємців першої черги права спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Відтак позивачем у позовній заяві не зазначено всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_9 , які можуть бути відповідачами у справі.

Згідно з вимогами п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачем не долучено до позову доказів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а також не надано доказів отримання письмової відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину.

Отже, окрім іншого, позовна заява не містить обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини, а додана до позовної заяви довідка приватного нотаріуса про роз`яснення ОСОБА_10 з питань оформлення спадщини від 01.04.2025 не є належним доказом відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Також суд звертає увагу, що на час звернення позивача до суду рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 07.11.2024 № 1974 «Про заміну найменування юридичної особи «Южноукраїнська міська рада Миколаївської області» змінено найменування юридичної особи «Южноукраїнська міська рада Миколаївської області» на «Південноукраїнська міська рада». 14.11.2024 відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, а саме: зміна найменування юридичної особи. Таким чином, з 14.11.2024 Південноукраїнська міська рада стала правонаступником усіх прав і обов`язків Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. В свою чергу, не було змінено назву територіальної громади, а тому назва залишилася старою - Южноукраїнська міська територіальна громада.

Вказані вище недоліки у своїй сукупності перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Суддя зауважує, що дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, відсутність доказів які підтверджують заявлені обставини) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали суду, заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко Світлана Василівна, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків який не може перевищувати 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню з аналогічною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Волощук