Справа 225/1307/24
Провадження 2-о/206/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Самарський районний суд

м. Дніпро в складі:

головуючої-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона перебувала на утриманні свого сина - військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 11 жовтня 2023 року в передмісті села Юр`ївка Торецької міської громади Бахмутського району Донецької області, починаючи з 11 березня 2022 року по день його зникнення безвісти. На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що ОСОБА_3 є її сином. З дружиною він розлучився та діти залишились проживати з матір`ю. Заявниця є пенсіонеркою за віком та особою з інвалідністю III групи, отримує мінімальну пенсію, тож перебувала на утриманні сина, так як власних доходів не вистачало. Син ніс витрати по утриманню її житла, оплачував вартість комунальних послуг, купував продукти харчування, забезпечував лікування. ОСОБА_3 рахується зниклим безвісти з 11 жовтня 2023 року та встановлення факту перебування на утриманні необхідно заявнику для реалізації права на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця рівними частками разом з його неповнолітніми дітьми.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року прийнято до провадження справу та призначено до судового розгляду.

В судове засідання заявниця та її представник не з`явились, однак представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, рішення просять прийняти у відповідності до чинного законодавства.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду не з`явився, однак подали до суду свої пояснення, а також заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Адвокат заінтересованої особи - ОСОБА_2 подав до суду електронною поштою заяву, підписану електронним цифровим підписом, в якій просить заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, оскільки існує спір про право.

Ухвалою від 30 квітня 2025 року вказану заяву повернуто заявнику без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, пенсіонеркою за віком та є особою з інвалідністю 3 групи, загальне захворювання, що підтверджується відповідними довідками та посвідченням (а.с.24,25).

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 31). Як заявниця, так і її син були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними відмітками у копіях паспортів.

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 надійшло сповіщення №3135 про зникнення безвісти її сина ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 в передмісті села Юр`ївка Торецької міської громади Бахмутського району Донецької області (а.с. 33).

Як слідує з виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 1 вересня 2022 року по 30 вересня 2023 року ОСОБА_3 перераховував матері: 22 серпня 2023 року, 2 серпня 2023 року, 21 червня 2023 року, 19 травня 2023 року, 4 грудня 2022 року, 29 вересня 2022 року по 5 000 грн., а 1 березня 2023 року, 24 березня 2023 року, 31 жовтня 2022 та 4 вересня 2022 року по 10 000 грн. Крім перерахунку від сина коштів, також відображаються виплати від Пенсійного фонду, пенсія в розмірі 2 760 грн. щомісячно, Соціального фонду, субсидія та за програмою «є Підтримка» по 3 000 грн. щомісячно (а.с. 44-46).

Як слідує з рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 4 листопада 2019 року, ОСОБА_3 розлучився з дружиною (а.с.48-49).

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17.06.2024 року у справі №753/21178/21, провадження №61-15630св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що «…згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у відповідних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі №210/343/19, від 22.05.2019 року у справі №520/6518/17, від 27.06.2018 року у справі №210/2422/16-ц.

При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування на утриманні суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95., №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно вищевказаного закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Стаття 31 закону вказує, хто вважається утриманцем, а саме члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявниця є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, є внутрішньо переміщеною особою та отримує відповідні виплати, а також субсидію.

Одержання заявником пенсії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Заявницею доведено належними доказами, що допомога, яка надавалася їй сином була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування, адже вона втратила житло, була внутрішньо переміщеною особою, пенсіонеркою з мінімальною пенсією, та особою з інвалідністю.

Досліджені судом докази, в їх сукупності, надають суду підстави для висновку, що заявниця перебувала на утриманні свого сина - ОСОБА_3 , військовослужбовця, що зник безвісти 11 жовтня 2023 року.

Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування заявниці на утриманні сина ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2,76 - 81,258, 259,263 - 265,293,294,315-319,354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Вимоги заяви задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 11 жовтня 2023 року.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя: А.В. Плінська