ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року про залишення заяви без розгляду,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року заяву було залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних спорів про право з Дніпровською міською радою у неї немає. Вказує, що законодавством передбачено встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу саме в окремому провадженні.

18 лютого 2025 року Дніпровська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказують, що з матеріалів справи вбачається, що метою звернення до суду є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з метою подальшого вирішення питання про право власності на спадкове майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. (п.4 ч.4 ст.19 ЦПК України).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1)родинних відносин між фізичними особами; 2)перебування фізичної особи на утриманні; 3)каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4)реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5)проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6)належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8)смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9)смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 серпня 2002 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 (раніше Дніпропетровськ) зареєстровано за ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2008 року було встановлено факт перебування ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах з 1990 року і по листопад 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

23 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу заявникові необхідно для подальшого оформлення свого права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому судом вбачається наявність спору про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідно для подальшого оформлення свого права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що може безпосередньо вплинути на права заінтересованої особи - Дніпровської міської ради, з чого колегією суддів вбачається наявність спору про право, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з врахуванням приписів ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Фактично доводи апеляційної скарги, відносно того, що жодного спору про право немає, суперечать доводам заяви.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у заявниці відсутні будь-які спори про право з Дніпровською міською радою не можуть бути прийняті колегією суддів.

Ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду. Суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду.

Колегія суддів звертає увагу та роз`яснює, що залишення заяви без розгляду, поданою в порядку окремого провадження, не позбавляє ОСОБА_1 можливості звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року про залишення заяви без розгляду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2025 року.

Судді: