ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/738/24

Провадження № 22-ц/820/882/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Ковальова А.І.,

з участю представниці апелянтки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації, міністерства юстиції російської федерації, федерального казначейства росії про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області в складі судді Шовкуна О.М. від 27 лютого 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд,

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувала, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженкою села Новоберислав Бериславського району Херсонської області. Все своє життя вона прожила в селі Новоберислав, має на праві приватної власності житлового будинку по АДРЕСА_1 . Все життя працювала, сплачувала податки і планувала щасливе життя на пенсії. У 2018 році вона переїхала жити ближче до родини сина в квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності її невістці.

В день повномасштабного вторгнення рф в Україну, о 08 год. 24.02.2022 року вона прийшла з речами до дітей, які мешкали за адресою АДРЕСА_3 . Вся родина (вона та її син, невістка, троє неповнолітніх дітей) спустилися до підвалу і перебували там до 11.30 год. В цей час до будинку під`їхали військові рф на своїй техніці та почали копати окопи з обох боків вулиці. З дозволу окупантів родина під звуки обстрілів перебігла до будинку батьків невістки, оскільки у них був більший і краще захищений підвал.

В тому підвалі вони перебували до 27.02.2022 року, поки точилися бойові дії в селі. І тільки зранку 28.02.2022 року стало тихо, окупанти відтіснили ЗСУ із займаних позицій, люди почали виходити з підвалів. В селі не було ні води, ні електроенергії. Продукти та ліки закінчувалися, позивачка з сім`єю сина виїхали до міста Нова Каховка, де їх прихистили сторонні люди. Там вони прожили до 08.03.2022 року. Весь час були проблеми з ліками та підгузками для наймолодшого ОСОБА_2 та хворої бабуні, тому позивачка поїхала до міста, щоб хоч щось купити. При цьому окупанти ставили номери на руку всім, хто сідав у автобус до міста, щоб бачити скільки людей виїхало з села, а скільки повернулося назад. «Визволителі» вели себе як справжні фашисти під час Другої світової війни.

Родина проживала в селищі Козацьке до 20.04.2022 року, проте обстріли все частішали. Тому вони вирішили виїздити з окупованого села і рушили в напрямку с. Давидів Брід. Проїхавши 70 кілометрів через купу блокпостів з перевірками окупантів, тримаючи на руках дворічного онука ОСОБА_2 та п`ятирічну онуку ОСОБА_3 , проїхавши «сіру зону», яка обстрілювалася, родина нарешті доїхала до села Нова Калуга, де їх зустріли військові ЗСУ. Весь цей час вона перебувала у постійному стресі, оскільки боялася за своє життя та життя своїх дітей та внуків.

Потім вона з родиною поїхали у місто Хмельницький, де їх прихистили за адресою: АДРЕСА_4 .

01.05.2022 року родина переїхала до міста Красилів, де й проживають усі разом до дня подання позову. Також внаслідок війни вона зазнала великого стресу, коли її син вступив і перебував у лавах ЗСУ, переживала за долю своєї дитини.

Позивачка, залишившись на старість без будь-якого майна, втративши житло і здоров`я, опинилася в чужому місті, змушена проживати на грошову допомогу від держави як ВПО на суму 2000 гривень. Житловий будинок, що належить їй на праві приватної власності та квартира, в якій вона проживала останні 4 роки перед війною, зруйновані. З того часу майже всі люди виїхали із цих населених пунктів, по яких проходить фактично лінія фронту. Питання щодо отримання хоч якоїсь компенсації від держави не вирішене і не відомо коли буде вирішено, оскільки село Новоберислав та село Веселе перебувають в зоні активних бойових дій, постійно обстрілюються з тяжкого артилерійського озброєння і НОМЕР_1 .

Враховуючи тяжкість цих втрат, всі пережиті жахіття обстрілів, окупації, знищення житла та втрату здоров`я, просила стягнути з держави російської федерації в особі міністерства оборони, міністерства юстиції, федерального казначейства (казначейство російської федерації) на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 млн. грн., що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 120000 євро.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації, російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації, російської федерації в особі федерального казначейства (казначейство росії) на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 гривень, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 12000 ЄВРО.

Стягнуто з російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації, російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації, російської федерації в особі Федерального казначейства (казначейство росії) на користь держави Україна 1514 гривень судового збору солідарно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне і задовольнити позов повністю. На її думку, суд першої інстанції не мотивував, на підставі яких переконань дійшов висновку, що всі жахіття обстрілів, окупації, повну руйнацію її життя, які вона пережила, оцінено в 12000 Євро. Суд не взяв до уваги, що аж до 21.04.2022 року вона перебувала в умовах російської окупації, проїхала десятки ворожих блокпостів, коли виїжджала разом з дітьми з окупації, втратила своє житло. Вона й досі не отримала жодних компенсацій за зруйноване житло, оскільки залишки житла знаходяться в зоні бойових дій. Статус «внутрішньо переміщеної особи» для неї, яка прожила гідне життя на Херсонщині та вже три роки змушена виживати в умовах війни, це болюче нагадування про те, що колишнього життя вже ніколи не буде. Агресор вщент зруйнував її життя, вона понесла моральні страждання, переживання за своє життя та життя своїх рідних. Вона безпосередньо постраждала від збройної агресії російської федерації, тому відшкодування моральної шкоди у сумі 5000000 грн. є обґрунтованим і співмірним завданій їй шкоді.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася та проживала в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області.

Позивачці на праві приватної власності належить житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок повномасштабного вторгнення рф в Україну та тимчасової окупації селищ Веселе, Новоберислав Бериславського району Херсонської області ОСОБА_1 залишила своє постійне місце проживання і переїхала спочатку в м. Хмельницький Хмельницької області, в подальшому в м. Красилів Хмельницької області, де проживає по АДРЕСА_5 .

ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи і отримує грошову допомогу в сумі 2000 грн. щомісячно.

Житловий будинок в с. Новоберислав, що належить позивачці на праві власності, а також квартира, в якій вона проживала останні 4 роки, зруйновані внаслідок обстрілів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 внаслідок повномасштабної агресії рф проти України завдано значної моральної шкоди, відтак підлягає стягненню з російської федерації на її користь 500000 грн. відшкодування, яке є необхідним і достатнім.

Проте з цими висновками не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто, вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває повномасштабне вторгнення Збройних Сил РФ на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У постанові від 22.06.2022 у справі № 311/498/20 Верховний Суд зазначив, що у разі застосування «деліктного винятку» будь-який спір, що виник на її території у громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема й Російською Федерацією, може бути розглянутий та вирішений судом України як належним та повноважним судом. Таких самих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21) та у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21), зазначивши додаткові аргументи непоширення судового імунітету Російської Федерації у спірних правовідносинах, а саме: підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004); підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом; судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом. Отже, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України.

Тобто, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.

Суд першої інстанції правильно констатував як незаперечний той факт, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України ОСОБА_1 , як і іншим громадянам України, завдано моральної шкоди - щодня вона зазнає порушення її прав на мир та безпеку.

Так, внаслідок повномасштабного акта збройної агресії рф проти України позивачка зазнала глибоких та тривалих душевних страждань внаслідок ракетних обстрілів, дронових атак з ураженням цивільних об`єктів, об`єктів інфраструктури та енергозабезпечення, переживає стрес і побоювання за свою безпеку, безпеку дітей та онуків, порушені її нормальні життєві зв`язки та звичний уклад життя, вона змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

Разом з тим, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, не в повній мірі їх врахував при визначенні розміру відшкодування завданої позивачці шкоди.

Так, ОСОБА_1 з першого дня повномасштабного вторгнення, 24.02.2022 року, по квітень 2022 року була вимушена жити в умовах російської окупації, під час ведення бойових дій за місцем її проживання, щодня ризикуючи життям та здоров`ям своїм та рідних. Задля збереження свого життя позивачка вимушено залишила своє житло та нажите впродовж усього життя майно на окупованій рф території, проїхавши з маленькими онуками через ряд блокпостів окупантів, під обстрілами на підконтрольну Україні територію, зазнала неймовірного страху за своє та їхнє життя. Позивачка і надалі перебуває в постійному стані невпевненості і незахищеності, побоюванні за безпеку, порушенні нормальних життєвих зв`язків, змушена докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя й безпеки, вимушена проживати на незначну грошову допомогу від держави як внутрішньо переміщена особа.

Суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування завданої шкоди не врахував у повній мірі ключового внаслідок повномасштабного вторгнення агресор рф повністю зруйнував життя позивачки, позбавив її дому, відчуття безпеки та захищеності.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини, зокрема, триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивачки, захоплення території окупантами рф, на якій проживала позивачка та знаходилося її майно, втрату нею житла, тяжкість та незворотність вимушених змін у її житті, глибину душевних страждань внаслідок обстрілів окупантів, проїзд через блокпости окупантів, тощо внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, апеляційний суд констатує, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування завданої їй моральної шкоди не є достатнім.

Необхідною й достатньою сатисфакцією для позивачки є визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає компенсації за рахунок агресора російської федерації, у сумі 5000000 грн.

Такі висновки цілком узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 січня 2025 року (справа № 754/15605/23), ухваленій у спорі за схожих обставин.

За наведеного рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягнення на користь ОСОБА_1 з рф в особі міністерства оборони російської федерації, міністерства юстиції російської федерації, федерального казначейства росії на користь позивачки моральну шкоду, завдану збройною агресією рф проти України 5 млн. грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, з відповідача в дохід держави України підлягає стягненню судові витрати в розмірі 37850 грн. (за подання позову 15140 грн. та за подання апеляційної скарги 22710 грн.).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації (місцезнаходження: 119160, м. Москва, вул. Знаменка, буд. 19), міністерства юстиції російської федерації (місцезнаходження: 119991, м. Москва, вул. Житна, буд. 14), федерального казначейства росії (місцезнаходження: 109097, м. Москва, вул. Ільїнка, буд. 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , на час військового стану згідно довідки ВПО: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5000000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з російської федерації в особі міністерства оборони російської федерації (місцезнаходження: 119160, м. Москва, вул. Знаменка, буд. 19), міністерства юстиції російської федерації (місцезнаходження: 119991, м. Москва, вул. Житна, буд. 14), федерального казначейства росії (місцезнаходження: 109097, м. Москва, вул. Ільїнка, буд. 9) на користь держави Україна 37850 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 квітня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк