"28" квітня 2025 р. Справа № 363/6853/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

адвоката Незвінського Д.Я., який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції)

адвоката Нечипорук І.І., діє в інтересах стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді заяву адвоката Незвінського Дмитра Ярославовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу, виданого Вишгородським районним судом Київської області 29.11.2024 у справі №363/6853/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково (стягувач ОСОБА_2 ),

ВСТАНОВИВ:

15.04.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана вище заява, у якій адвокат Незвінський Д.Я., діючи в інтересах боржника ОСОБА_1 , просить:

до початку розгляду цієї заяви по суті, витребувати у державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фролової Юлії Сергіївни виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/6853/23, виданий 29.11.2024 та зупинити його виконання;

заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково задовольнити;

визнати виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області у цивільній справі №363/6853/23, виданий 29.11.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку, таким, що не підлягає виконанню частково, а саме таким, що не підлягає подальшому виконанню з червня 2024 року.

В обґрунтування вимог заяви про визнання виконавчий листа таким, що не підлягає виконанню частково, представником боржника ОСОБА_1 зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області у цивільній справі №363/6853/23, виданий 29.11.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.12.2023 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за № НОМЕР_1 відкрито та розпочато на підставі заяви ОСОБА_2 від 23.12.2024. Представник боржника вказує, що розглядаючи цивільну справу №363/6853/23 та ухвалюючи відповідне рішення суду про стягнення аліментів з боржника на користь стягувачки на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу), суд виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають разом. Не заперечуючи факту проживання стягувача та повнолітньої дитини разом у період з грудня 2023 року до червня 2024 року, представник божника, зазначає, що, оскільки, з 04.07.2024 та по теперішній час ОСОБА_2 (стягувачка) проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Сил територіальної оборони Збройних Сил України (72 Центр морально-психологічної підтримки Сил ТрО ЗСУ), яка дислокується у АДРЕСА_1 , а також, з урахуванням доданої ОСОБА_2 до апеляційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.06.2024 у цивільній справі №363/6853/23, копії договору найму (оренди) житла між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 05.06.2024, відповідно до якого останній орендує (винаймає) житло (квартиру) за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вважає, що починаючи з червня 2024 року ОСОБА_3 (повнолітній син, який продовжує навчання) та ОСОБА_2 (стягувачка аліментів) не проживають разом. ОСОБА_3 проживає окремо від обох батьків. З особистою переписки ОСОБА_1 (батька) та ОСОБА_3 (сина) з`ясовано, що повнолітній ОСОБА_3 має роботу та самостійний дохід, що також може виключати право на стягнення аліментів на повнолітнього сина, доньку, які продовжують навчання. Сторона боржника, посилаючись на положення статті 199 СК України, частини другої статті 432 ЦПК України та позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.09.2019 року у справі №711/8561/16-ц, вважає, що починаючи з червня 2024 року стягувачка - ОСОБА_2 втратила право отримувати аліменти саме на свою користь на повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, оскільки не проживає вони не проживають разом.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.04.2025, заяву адвоката Незвінського Д.Я., який діє в інтересах боржника

ОСОБА_1 , передано для розгляду головуючому судді Лукач О.П.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.04.2025 прийнято до розгляду заяву адвоката Незвінського Дмитра Ярославовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу, виданого Вишгородським районним судом Київської області 29.11.2024 у справі №363/6853/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково (стягувач ОСОБА_2 ). Призначено судове засідання у справі на 28.04.2025 на 15:00, про що повідомлено учасників провадження. Відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання листа, з підстави та мотивів, зазначених у вказаному судовому рішенні.

У судовому засіданні, призначеному на 28.04.2024, адвокат Незвінський Д.А., за його клопотанням та на підставі ухвали суду від 23.04.2025, взяв участь у режимі відеоконференції, а представник стягувача адвокат Нечипорук І.І. безпосередньо у залі суду.

Адвокат Незвінський Д.А., діючи в інтересах боржника ОСОБА_1 , підтримав вимоги заяви з викладених у неї підстав, стверджуючи, що стягувач ОСОБА_2 , яка не проживає з повнолітнім сином ОСОБА_3 з червня 2024 року, втратила право на отримання аліментів на свою користь за виконавчим листом у справі №363/6853/23, а тому вважає, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з червня 2024 року. Вважає, що повнолітня дитина може самостійно звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Також зазначив, що батько не ухиляється від сплати аліментів безпосередньо сину, якого просив допитати у судовому засіданні як свідка. Просив задовольнити подану ним заяву.

У задоволенні клопотання представника боржника про допит свідка ОСОБА_3 , ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено, оскільки такого клопотання не було подання разом із заявою, враховуючи строк розгляду заяви, встановлений частиною третьою статті 432 ЦПК України, підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконання, встановлені статтею 432 ЦПК України, а також, що представник боржника вчиняє дії спрямовані на перегляд обставин справи, у якій 04.06.2024 ухвалено рішення, яке стороною відповідача не оскаржувалося до суду апеляційної інстанції.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Нечипорук І.І. заперечувала проти вимог заяви та, посилаючись на довідку про продовження ОСОБА_3 навчання та витяги з реєстру територіальної громади, надані у судовому засіданні, стверджувала, що стягувач ОСОБА_2 та повнолітній син ОСОБА_3 зареєстровані та проживають разом у м.Харкові, а обставини, які існували для ухвалення рішення про стягнення аліментів, не змінилася, мати також виконує обов`язок щодо утримання сина, який не має можливості працювати, оскільки продовжує навчання. Також зазначила, що договір оренди квартири у м. Бердичів, був укладений за ініціативою стягувача та лише на період літніх канікул, враховуючи гіршу обстановку у м.Харкові під час військової агресії ворогом, та подавався до суду апеляційної інстанції для підтвердження реальних витрат на утримання сина. Вказує, що договір втратив свою дію. Вважає, що заяву представником боржника, подано з метою несплати аліментів. Щодо доводів заявника про проживання ОСОБА_2 , у м.Києві, зазначила про відсутність у матеріалах справи відповідних доказів, при цьому пояснила, що ОСОБА_2 проходить службу та перебуває у відрядженні, посилаючись на наказ, який їй під час судового засідання в електронному вигляді на мобільний телефон скинула її довіритель, не заявляючи клопотання перед судом про його долучення до матеріалів справи. Просила відмовити у задоволенні заяви, вказуючи також, що у розумінні статті 199 СК України, стягнення аліментів припиняється з моменту закінчення ОСОБА_3 навчання у червні 2025 року.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши заяву адвоката Незвінського Д.Я., подану ним в інтересах боржника ОСОБА_1 ,з додатками, дослідивши матеріали справи №363/6853/23, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документу, виданого Вишгородським районним судом Київської області 29.11.2024 у справі №363/6853/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково, з таких підстав.

Так, згідно із частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 (справа №2-4671/11) зазначено, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо. Але перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Аналогічний правовий висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №308/6024/14.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04.06.2024 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 01 грудня 2023 року і до закінчення навчання дитини, але не довше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_6 , залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.06.2024 без змін.

За заявою представника позивача у справі адвоката Нечипорук І.І. від 27.11.2024, супровідним листом від 29.11.2024 судом надіслано виконавчий лист у справі №363/6853/24.

За заявою ОСОБА_2 , постановою Державного виконавця Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Фроловою Ю.С. від 20.01.2025 відкрито виконавче провадження №76820369 з примусового виконання виконавчого листа №363/6853/23, що виданий 29.11.2024 Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 01.12.2023 і до закінчення навчання дитини, але не довше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Згідно довідки №60 від 12.02.2025, ОСОБА_3 вступив 01.09.2021 на перший курс денного відділення ВСП «Харківський комп`ютерно-технологічний фаховий коледж НТУ «ХПІ». Наказ №1454 СТ від 02.08.2021. На теперішній час навчається на IV курсі денного відділення. Термін закінчення навчального закладу та отримання диплому 30.06.2025.

Згідно Витягів Харківської територіальної громади від 28.04.2025 місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 28.11.2011 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, до заяви представником боржника, додано копію листа начальника управління персоналом штабу в/ч НОМЕР_3 від 24.01.2025, адресованого адвокату Незвінському Д.Я. на його звернення від 21.01.2025 щодо надання інформації про можливе проходження військової служби у Силах територіальної оборони Збройних Сил України громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому зазначено, що майор ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 04.07.2024 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Сил територіальної оборони Збройних Сил України на посаді начальника відділення психологічного супроводу військової частини. Також повідомлено, що управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 не має інформації про місце проживання вищезазначеного військовослужбовця.

Тобто, у вказаному листі, відсутні будь-які відомості про перебування стягувача ОСОБА_2 у м. Києві та у них відсутня інформація про місце проживання ОСОБА_2 .

На підтвердження доводів заявника, що ОСОБА_2 проходить службу у м.Києві та не проживає у м.Харкові, до заяви не додано.

Так, з долученої до заяви копії Договору найму (оренди) житла, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 05.06.2024, убачається, що предметом договору є однокімнатна квартира за у м.Бердичів, строком на 6 місяців, при цьому термін може бути скорочений за згодою сторін (пункти 1.2, 3.1-3.3). Розділ 7 та 8 вказаного договору містить умови припинення договору та можливість його продовження шляхом підписання угоди.

У матеріалах справи відсутні докази пролонгації Договору найму (оренди) житла від 05.06.2024, так само, як і відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 проживають окремо у різних містах, а ОСОБА_3 , продовжуючи навчання, працює та отримує дохід, у зв`язку з чим не потребує матеріальної допомоги батьків.

Долучені до заяви скріншоти екрану мобільного телефону, в розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, суд визнає неналежними, недопустими, недостовірними та недостатніми на підтвердження обставин, викладених у заяві.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частиною третьою статті 12, статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, можуть стягуватися за рішенням суду, якщо дитина потребує матеріальної допомоги і батьки можуть її надавати.

ОСОБА_2 (мати повнолітньої дитини, стягувач) реалізувала право звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги батьків.

У даному випадку, підставами для припинення стягнення аліментів можуть бути: закінчення навчання дитиною (або її працевлаштування та фінансова самостійність); досягнення 23 років; рішення суду про скасування аліментів; смерть стягувача або боржника.

ОСОБА_1 (батько повнолітньої дитини, боржник) не звертався до суду з позовом про припинення стягнення аліментів з підстав, викладених у заяві про визнання виконавчого документу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково, про які йому було відомо з липня по листопад 2024 року, після подання ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення суду від 04.06.2024 та долучення апелянтом Договору найму (оренди) житла, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 05.06.2024, а також після отримання у січні 2025 року відповіді про проходження ОСОБА_2 служби. Проте, у квітні 2025 року звернувся із заявою про визнання виконавчого документу, виданого Вишгородським районним судом Київської області 29.11.2024 у справі №363/6853/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково, з підстав, не передбачених статтею 432 ЦПК України.

Варто зазначити, що той факт, що ОСОБА_2 проходить військову службу і не проживає з дитиною, що не доведено заявником, сам по собі не є автоматичною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заявником не доведено того факту, що аліменти, отримані стягувачем ОСОБА_2 , використовуються на власні потреби стягувача, а не повнолітнього ОСОБА_3 .

Суд вважає, що у даному випадку, не є можливим застосовувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16-ц, та на які представник боржника ОСОБА_1 посилається у заяві, оскільки у справі, яка переглядалася Верховним Судом, предметом спору були правовідносини щодо припинення стягнення аліментів з позивача, з яким проживають неповнолітні діти та перебувають на його утриманні, на користь відповідача, яка проживає окремо від дітей та перебуває за кордоном.

Таким чином, за результатом розгляду заяви адвоката Незвінського Д.Я., який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково, з урахуванням досліджених документів, суд дійшов висновку про відсутність підстав, визначених законом для задоволення вимог заяви, відтак у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись стятими 77-89, 260, 261, 353-354, 432, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви адвоката Незвінського Дмитра Ярославовича, який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу, виданого Вишгородським районним судом Київської області 29.11.2024 у справі №363/6853/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, таким, що не підлягає виконанню частково (стягувач ОСОБА_2 ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 30.04.2025.

Суддя О.П. Лукач