Провадження 2/557/27/2025
Справа 557/754/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Пацка Д.В.,

секретар судового засідання Довгалець Н.М.,

номер справи 557/754/24,

учасники справи:

позивач 1: ОСОБА_1 ,

позивач 2: ОСОБА_2 ,

відповідач : Тлумацький ліцей №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області,

третя особа: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща в порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю :

представника позивача адвоката Сулиги С.О.

представника відповідача адвоката Тиніва І.Д.

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

Адвокат Конюшко Д.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі позивач 1), ОСОБА_2 (надалі позивач 2) звернулися до суду з позовом до Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (надалі -відповідач), третя особа: ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача майнову шкоду в розмірі 333 465,32 грн., стягнути на користь ОСОБА_2 з відповідача майнову шкоду в розмірі 486 053,12 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.05.2023 року о 15:00 год. ОСОБА_3 (надалі - третя особа), керуючи технічно справним автобусом «Еталон» А08116Ш, р.н. НОМЕР_1 , на 300 км. + 520 м., а/д М-06 «Київ-Чоп» у с. Горбаків Рівненського р-н. Рівненської обл., рухаючись з боку м. Київ у напрямку м. Рівне в порушення п. 12.3 ПДР, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (позивач 2), що рухався проїзною частиною дороги в попутному напрямку, допустив зіткнення з останнім, який зупинився перед попутнім автомобілем «Renault-TALISMAN», р.н. НОМЕР_3 , під| керуванням ОСОБА_1 (позивач 1), який, у свою чергу, також зупинився для подальшого надання можливості переходу пішоходів по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок зіткнення автобуса «Еталон» А08116Ш, р.н. НОМЕР_1 , з автомобілем «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 , відбулось послідуюче контактування передньої частини автомобіля «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 ; з задньою частиною автомобіля «Renault-TALISMAN», р.н. НОМЕР_3 .

У результаті вказаної ДТП потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, що відповідно до судово-медичної експертизи №783 від 21.09.2023 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.

Сторона позивача вказує, що 05.12.2023 року Гощанський районний суд Рівненської області ухвалою cуду у справі №557/1715/23 було звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного потерпілим, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до ЄРДР за №0000129 від 31.05.2023 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АТ2284807 (надалі - Поліс), діючого на момент ДТП, з лімітом відповідальності Страховика, за шкоду завдану майну у розмірі 160 000,00 грн.

03.01.2024 року ПрАТ «УПСК», у відповідності до положень Полісу, за результатами розгляду заяви здійснило виплату страхового відшкодування позивачу 1 у розмірі ліміту відповідальності страховика, що становить 160 000,00 грн.

12.01.2024 року ПрАТ «УПСК», у відповідності до положень Полісу, за результатами розгляду заяви здійснило виплату страхового відшкодування позивачу 2 у розмірі ліміту відповідальності страховика, що становить 160 000,00 грн.

Водночас, відповідно до Звіту №393/06-23 від 27.06.2023 року, повна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 значно перевищує розмір страхової виплати і становить 493 465.32 грн.

З огляду на вище викладене, з Відповідача підлягає стягненню різниця між повним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 493 465,32 грн - 160 000,00 грн., що дорівнює 333 465,32 грн.

Відповідно до Звіту №389/06-23 від 26.06.2023 року, повна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 значно перевищує розмір страхової виплати і становить 588 250.86 грн.

Також, сторона позивача вказує, що відповідно до Звіту №389/06-23 від 26.06.2023 року, у транспортного засобу «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 , ще наявна і втрата товарної вартості, величина якої становить 57 802,26 грн.

З огляду на вище викладене, з Відповідача підлягає стягненню різниця між повним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 588 250.86 грн - 160 000,00 грн. + 57 802,26 грн., що дорівнює 486 053,12 грн.

Представник позивача, вказуючи на те, що сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування завданої позивачам шкоди, вважає, що відповідач в силу положень статті 1194 ЦК України, як власник транспортного засобу, зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Представник позивачів адвокат Сулига С.О. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Тинів І.Д. в судовому засіданні позов визнав частково.

Процесуальні дії у справі

17 травня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

05 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом установлено, що 30.05.2023 року о 15:00 год. ОСОБА_3 керуючи технічно справним автобусом «Еталон» А08116Ш, р.н. НОМЕР_1 , на 300 км. + 520 м., а/д М-06 «Київ-Чоп» у с. Горбаків Рівненського р-н. Рівненської обл., рухаючись з боку м. Київ у напрямку м. Рівне в порушення п. 12.3 ПДР, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (позивач 2), що рухався проїзною частиною дороги в попутному напрямку, допустив зіткнення з останнім, який зупинився перед попутнім автомобілем «Renault-TALISMAN», р.н. НОМЕР_3 , під| керуванням ОСОБА_1 (позивач 1), який, у свою чергу, також зупинився для подальшого надання можливості переходу пішоходів по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок зіткнення автобуса «Еталон» А08116Ш, р.н. НОМЕР_1 , з автомобілем «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 , відбулось послідуюче контактування передньої частини автомобіля «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 ; з задньою частиною автомобіля «Renault-TALISMAN», р.н. НОМЕР_3 .

05.12.2023 року Гощанський районний суд Рівненської області ухвалою у справі №557/1715/23 було звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного потерпілим, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, яке внесене до ЄРДР за №0000129 від 31.05.2023 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК», що стверджується копією полісу ОСЦПВВНТЗ №АТ2284807 (надалі - Поліс), діючого на момент ДТП, з лімітом відповідальності Страховика, за шкоду завдану майну у розмірі 160 000,00 грн.

Судом встановлено, що транспортний засіб «Renault-TALISMAN» реєстраційний номер НОМЕР_4 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 04.12.2021.

03.01.2024 року ПрАТ «УПСК», у відповідності до положень Полісу, за результатами розгляду заяви здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі ліміту відповідальності страховика, що становить 160 000,00 грн., що підтверджено квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №I6Т196FHGE2E5TGT.

Водночас, відповідно до Звіту №393/06-23 від 27.06.2023 року, повна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 становить 493 465.32 грн.

Судом встановлено, що транспортний засіб «Skoda-Kodiaq», р.н. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 30.07.2021.

12.01.2024 року ПрАТ «УПСК», у відповідності до положень Полісу, за результатами розгляду заяви здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі ліміту відповідальності страховика, що становить 160 000,00 грн., що підтверджено квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №А06BFC4GFNC6IOJ3.

Водночас, відповідно до Звіту №389/06-23 від 26.06.2023 року, повна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 становить 588 250.86 грн., величина втрати товарної вартості 57 802, 26 грн., загальна вартість встановлена 646 053, 12 грн.

З огляду на вище викладене, з Відповідача підлягає стягненню різниця між повним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 493 465,32 грн - 160 000,00 грн., що дорівнює 333 465,32 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1961-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Встановлено, що шкода майну позивачів була заподіяна третьою особою як найманим працівником відповідача під час, виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, шкоду, що завдана працівником під час, виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відшкодовує юридична чи фізична особа, з якою цей працівник перебував у трудових відносинах.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду країни з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Ч. 2 ст. 1192 ЦК України, визначає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі №4 від 01.03.2013 «Прі деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала коди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Також, у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №61-9547св18 зазначено: системний аналіз ст.ст. 1992, 1994 ЦК України, дає підстави для висновку, що фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання) робіт і необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу).

Аналогічні роз`яснення, були надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в розділі «Порядок визначення шкоди, у тому числі при повному чи частковому знищенні автомобіля» узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках».

Таким чином, з урахуванням практики Верховного Суду, оскільки потерпілі мають беззаперечне право на відшкодування шкоди її заподіювачем у повному обсязі, позивачам має бути відшкодована шкода, завдана внаслідок ДТП саме Відповідачем, який хоча і не є винуватцем в ДТП, проте в силу встановлених законом імперативних приписів зобов`язаний нести відповідальність за завдану шкоду працівником, який перебував з Відповідачем у трудових відносинах і виконував трудові обов`язки в момент настання ДТП.

За таких обставин саме відповідача, як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана сплатити позивачам різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховиком виплачено ОСОБА_5 160 000,00 грн страхового відшкодування, таким чином розмір відшкодування майнової шкоди в частині вартості відновлювального ремонту, який підлягає стягненню із відповідача на користь ОСОБА_1 становить 333 465 грн. 32 коп. із розрахунку: 493 465,32 грн 160 00,00 грн.

Страховиком виплачено ОСОБА_2 160 000,00 грн страхового відшкодування, таким чином розмір відшкодування майнової шкоди в частині вартості відновлювального ремонту, який підлягає стягненню із відповідача на користь ОСОБА_2 становить 486 053 грн. 12 коп. із розрахунку: 646 053, 12 грн. 160 00,00 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частинами першою та другою вказаної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов задоволено повністю, на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає судовий збір, сплачений при поданні позову, а саме ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 3 334 грн. 65 коп., та ОСОБА_2 сплатив судовий збір при поданні позову у розмірі 4 860 грн. 53 коп.

Положеннями частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представником позивача в якості доказів понесення витрат позивачем 1 на правничу допомогу надано договір № 29/06/23-ЮП/IL від 29.06.2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшком Д.Б., акт виконаних робіт № 01до Договору № 29/06/23-ЮП/IL від 28 березня 2024 року відповідно до яких визначено розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 10 000,00 грн. (з яких сплачено 7 000 грн., до сплати вказано 3 000 грн., вказано, що вартість послуг, правової допомоги, визначена у графі «До сплати», що вказано у п. 1 цього Акта підлягає сплаті за умови задоволення позову і отримання відшкодування з дня набрання рішенням суду законної сили).

Представником позивача в якості доказів понесення витрат позивачем 2 на правничу допомогу надано договір № 28/06/23-ЮП/IL від 28.06.2023, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Конюшком Д.Б., наявні квитанції №0.0.1 та №0.0..1 сплачені позивачем 2 на загальну суму 14 000 грн., отримувач ОСОБА_6 (арк. Спр. 58, 59).

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.

Стягнути з Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 333 465 (триста тридцять три тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 32 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 486 053 (чотириста вісімдесят шість тисяч п`ятдесят три) гривні 12 коп.

Стягнути з Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 13 334 (тринадцять тисяч триста тридцять чотири) гривні 65 коп., що складається з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 3 334 грн. 65 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Стягнути з Тлумацького ліцею №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 18 860 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 53 коп., що складається з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 4 860 грн. 53 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 14 000, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНКОПП: НОМЕР_8 .

Відповідач: Тлумацький ліцей №1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: Івано-Франківська обл., Тлумацький район, м. Тлумач, вул. Макуха, 11. .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.В. Пацко