Справа № 344/7719/25
Провадження № 2-о/344/267/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Мізика С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , яким просить визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладення на нього наступних обов`язків, а саме: заборонити ОСОБА_2 вести з ОСОБА_1 , листування, телефонні переговори або контактувати зі мною через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

В обґрунтування заяви заявниця вказала, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира перебуває в процесі приватизації. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві приватної власності. Квартири перебудовувалися в єдине приміщення, відповідно наявний єдиний вхід, що робить їх фактичними співмешканцями. За час спільного проживання ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї фізичне, психологічне та економічне насильство, ображає словесно, погрожує фізичною розправою, що становить небезпеку для її життя і здоров`я. Тому вона змушена була звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Зазначено, що 25.03.2025 року ОСОБА_2 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно неї, а саме без попереднього погодження змінив вхідний замок до їх спільного житлового приміщення та перешкоджав у доступі до нього, чим була завдана шкода її здоров`ю. Стосовно кривдника, за результатами вчинення цього правопорушення, призначено такий захід термінового заборонного припису як заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Заявниця зазначає, що перебуває у стані постійного стресу та переживає за своє життя і здоров`я. Спроби вирішення конфліктів не є ефективними. В особистих розмовах ОСОБА_2 систематично погрожує розправою та ображає її та їхню доньку. Користування спільним житлом не видається можливим, оскільки заінтересована особа регулярно не впускає її до житлового приміщення, змінює замок до вхідних дверей, викидає її особисті речі, погрожує розправою. ОСОБА_2 вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється.

Заявниця у судовому засіданні підтримала подану заяву у повному обсязі. Просить задовольнити вимоги заяви, покликаючись на підстави та обставини, викладені у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що не чинив насильства стосовно заявниці, не погрожував їй. 05.03.2025 перебував на роботі у м. Надвірна, приїхавши додому виявив, що двері було зрізано болгаркою, а речі викинуто. Вважає, що неприязні відносини з ОСОБА_1 склалися через те, що він одружився другий раз.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні зазначив, що сторони проживають за адресою: АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_4 , а заявниця проживає у квартирі АДРЕСА_5 , у якій є спільні приміщення, зокрема коридор один на дві квартири. Під час перебування заявниці за кордоном поламався замок від вхідних дверей, про що ОСОБА_2 повідомив заявницю. ОСОБА_1 приїхала 05 березня 2025 року, у цей час ОСОБА_2 перебував на роботі у м. Надвірна. Заявниця викликала поліцію. На даний час між сторонами склалися неприязні відносини, оскільки ОСОБА_2 одружився з іншою жінкою.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

21.03.2025 видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника щодо ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 21.03.2025 близько 11.30 год за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 , а саме змінив замок вхідних дверей квартири, чим обмежив у користуванні майном.

Як вказує заявниця, ОСОБА_2 регулярно не впускає її до житлового приміщення, змінює замок до вхідних дверей, викидає її особисті речі, погрожує розправою. ОСОБА_2 вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Як вбачається з наданого відеозапису, який судом переглянуто у судовому засіданні, на ньому ОСОБА_2 погрожує ОСОБА_1 вчиненням щодо неї фізичної розправи, а саме погрожує що обіллє заявницю кислотою.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо ОСОБА_1 , що підтверджено наданими суду доказами у їх сукупності.

Суд дійшов висновку про те, що наразі існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно заявниці ОСОБА_1 , а також настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, а тому є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк п`ять місяців, із визначенням наступних тимчасових обмежень:

заборонити ОСОБА_2 вести з ОСОБА_1 листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 5 місяців;

заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею строком на місяців.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на строк п`ять місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження:

заборонити ОСОБА_2 вести з ОСОБА_1 листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на п`ять місяців;

заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на п`ять місяців.

В решті вимог заяви відмовити.

Про видачу обмежувального припису повідомити Івано-Франківський РУП ГУНП в Івано-Франківській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.М. Антоняк

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2025 року.