ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

м. Київ

справа № 130/2528/23

провадження № 61-1997св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротал»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», в інтересах якого діє адвокат Кришталь Олександр Олександрович, на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, у складі судді Грушковської Л. Ю.,від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду, у складі колегії суддів:

Копаничук С. Г., Голоти Л. О., Оніщука В. В., від 09 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (далі - ТОВ «Поділля Агропродукт») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії № 2-370 від 30 березня 2010 року належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0044, площею 4,5181 га, розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

3. У 2015 році нею було укладено договір оренди землі з ТОВ «Агротал» строком на 7 років.

4. Однак в подальшому їй стало відомо, що обробіток земельної ділянки здійснює відповідач, з яким жодних договорів вона не укладала, згоду на обробіток не надавала.

5. Як з`ясувалось, право оренди земельної ділянки зареєстроване за

ТОВ «Поділля Агропродукт» на підставі нібито укладеного нею з відповідачем договору оренди землі від 14 серпня 2018 року.

6. Вважала, що належна їй земельна ділянка безпідставно перебуває у фактичному користуванні відповідача і має бути повернута.

7. Просила суд усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0044, площею 4,5181 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, шляхом повернення вказаної земельної ділянки від ТОВ «Поділля Агропродукт», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

8. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області

від 07 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2025 року, позов задоволено. Усунуто

ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною з кадастровим номером :06:001:0044, площею 4,5181 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, шляхом повернення земельної ділянки від

ТОВ «Поділля Агропродукт». Вирішено питання розподілу судових витрат.

9. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачка не підписувала договір оренди землі від 14 серпня 2018 року із відповідачем, що підтверджено висновком експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - КНДІСЕ) Міністерства юстиції України № 1058/24-21 від 10 вересня 2024 року, отже не мала волевиявлення на укладення цього правочину, а належна позивачці земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі представник ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат Кришталь О. О. просить рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11. 14 лютого 2025 року представник ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат Кришталь О. О. подав касаційну скаргу на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2025 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у квітні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19, у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 179/935/22, від 27 листопада 2024 року у справі № 733/533/22,

від 27 листопада 2024 року у справі № 567/1040/22, від 15 січня 2025 року у справі № 179/1515/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

14. Зауважує, що суди не дослідили питання чи отримувала позивачка плату від відповідача за оренду землі на підставі договору оренди

від 14 серпня 2018 року. При цьому наголошує, що якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспореним.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Обставини справи, встановлені судами

15. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0044, площею 4,5181 га.

16. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається реєстрація приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С. А. за ТОВ «Поділля Агропродукт» права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі документів, поданих на реєстрацію: договору оренди землі б/н від 15 вересня 2015 року та договору оренди землі б/н від 14 серпня 2018 року.

17. Згідно із висновком експерта за результатами судово - почеркознавчої експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України

№ 1058/24-21 від 10 вересня 2024 року підпис у договорі оренди землі

від 14 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Поділля Агропродукт» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою із ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

18. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

19. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

20. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

21. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

22. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

23. Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

24. Неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису).

25. Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

26. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

27. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

28. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

29. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК).

30. Велика Палата Верховного Суду наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

31. У розглядуваній справі суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази та встановивши, що позивачка не підписувала договір оренди землі від 14 серпня 2018 року, що підтверджено висновком експерта, і не висловлювала волевиявлення на укладення цього правочину, дійшов правильного висновку про те, що належна позивачці земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав.

32. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах

від 03 вересня 2024 року у справі № 130/3116/21, від 04 грудня 2024 року

у справі № 130/8/23.

33. Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції не надав доказів, зокрема на підтвердження обставин виплати позивачці орендної плати за договором від 14 серпня 2018 року та не повідомляв про неможливість подання таких доказів у встановлений законом строк.

34. Відповідно до частин другої, третьої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

35. До апеляційної скарги на рішення суду відповідач долучив нові докази, які не були надані і досліджені у суді першої інстанції.

36. Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

37. Апеляційний суд встановив, що відповідач не надав суду першої інстанції докази виплати орендної плати позивачці, як і не надав апеляційному суду доказів неможливості подання до суду першої інстанції вказаних документів з причин, що об`єктивно не залежали від ТОВ «Поділля Агропродукт».

38. За цих обставин апеляційний суд обґрунтовано не прийняв нові докази, надані відповідачем, на стадії апеляційного перегляду справи.

39. Ці дії апеляційного суду, за встановлених обставин, не є надмірним формалізмом. Розгляд справи в суді першої інстанції тривав понад один рік і відповідач мав достатньо часу аби своєчасно надати докази, які перебували у його розпорядженні.

40. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

41. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

42. Європейський суд з прав людини наголошує на цінності та важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися юридична визначеність та повага до суду (див. рішення у справі «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia) № 40160/12 пункт 96).

43. З огляду на встановлені апеляційним судом обставини та порушення відповідачем встановленого процесуальним законом порядку надання доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання заявника на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 25 вересня 2024 року у справі № 179/935/22, від 27 листопада 2024 року у справі № 567/1040/22,

від 27 листопада 2024 року у справі № 733/533/22, від 15 січня 2025 року у справі № 179/1515/23, оскільки у цих справах відповідач надавав докази на підтвердження своїх заперечень проти позову у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

44. Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах

від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 не підтверджують можливість безпідставного прийняття апеляційним судом нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи.

45. Верховний Суд, під час касаційного провадження, тим більше не уповноважений на прийняття та оцінку нових доказів.

46. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

47. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

48. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija

v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

49. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

50. У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій ухвалені оскаржувані судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.

51. Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», в інтересах якого діє адвокат Кришталь Олександр Олександрович, залишити без задоволення.

2. Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області

від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников