УХВАЛА

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 627/455/23

провадження № 61-4690ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 29 травня 2024 року

та постанову Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року у справі

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 березня 2012 року у розмірі 69 100,13 грн та за кредитним договором № б/н від 11 червня 2021 року у розмірі 31 464,45 грн.

Краснокутський районний суд Харківської області рішенням від 29 травня

2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду

від 23 грудня 2024 року, позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість

за договором від 29 березня 2012 року та договором від 14 червня 2021 року станом на 22 лютого 2023 року у розмірі 58 544,20 грн, яка складається

з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48 593,14 грн та заборгованості

за простроченими відсотками у розмірі 9 951,06 грн; за договором від 11 червня 2021 року станом на 28 лютого 2023 року у розмірі 31 464,45 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31 452,60 грн та заборгованості

по процентам за користування кредитом у розмірі 11,85 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд ухвалою від 30 січня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 29 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року у цій справі з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (касаційну скаргу подано на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, провадження № 61-765ск25).

Верховний Суд ухвалами від 19 лютого 2025 року, від 14 березня 2025 року

та від 31 березня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 29 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року у цій справі з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

10 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Лисенко А. О., через підсистему «Електронний суд» надіслав знову

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 29 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, відповідно до зазначеної норми процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень не допускається.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої

статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови

у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу

до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 вже звертався

до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 29 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року та судом касаційної інстанції постановлено ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження у цій справі, а тому відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої ОСОБА_1 касаційної скарги на вказані судові рішення.

У зв`язку з цим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Верховний Суд звертає увагу заявника на положення пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України, відповідно до змісту якої, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії,

що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги

на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 29 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 23 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров