Справа № 646/1305/25
№ провадження 2/646/1861/2025
30.04.25 м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якій позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13 765 грн. 64 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача вартість проведених експертних досліджень у сумі 3 820 грн. 32 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачу позову до суду судовий збір у розмірі 1 233,00 грн.
Про настання страхового випадку було повідомлено Моторне транспортне страхове бюро України (МТСБУ), бо позивач застрахований на підставі посвідчення учасника бойових дій.
Протоколами огляду транспортного засобу співробітниками Національної поліції України від 26.11.2024 та від 09.01.2025 Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром (ХНДЕКЦ) був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем Renault Megane н.з. НОМЕР_2 у результаті ДТП, копії відповідних протоколів та висновків надано суду.
На підставі протоколів патрульної поліції, МТСБУ надіслав листа від 12.12.2024 про відсутність підстав для проведення регламентної виплати по страхуванню авто, копію відповіді надано суду.
09.01.2025 був проведений огляд автомобіля Renault Megane н.з. НОМЕР_2 Харківським НДЕКЦ, на який було запрошено відповідача ОСОБА_2 рекомендованим листом 30.12.2024, де було вказано про дату, час та місце проведення огляду, контактний телефон відповідача та адресу, яку він вказав у протоколі ДТП працівникам Національної поліції України. На проведення огляду відповідач не з`явився.
За проведення експертизи було сплачено на рахунок Харківського НДЕКЦ 3 820,32 грн. Копію банківської квитанції надано суду.
Отже, ним, ОСОБА_1 будуть понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж у висновках ХНДЕКЦ.
Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повність встановлена постановою суду від 14.01.2025, ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту та за проведення експертизи необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю.
У зв`язку із зазначеним вище, позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року №4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з 25 квітня 2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова перейменовано на Основ`янський районний суд міста Харкова.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відзив відповідачем не подано.
За положеннями частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 .
09.01.2025 був проведений огляд автомобіля Renault Megane н.з. НОМЕР_2 Харківським НДЕКЦ, на який було запрошено відповідача ОСОБА_2 рекомендованим листом 30.12.2024 де було вказано про дату, час та місце проведення огляду, контактний телефон відповідача та адресу, яку він вказав у протоколі ДТП працівникам Національної поліції України. На проведення огляду відповідач не з`явився.
За проведення експертизи позивачем було сплачено на рахунок Харківського НДЕКЦ 3 820,32 грн.
Відповідно до калькуляції відновлювального ремонту КТЗ №323 від 20.01.2025, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Megane н.з. НОМЕР_2 буде складати 37 309,99 грн., копію калькуляції надано суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду в повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини.
У даному випадку судовим рішенням (постановою від 14.01.2025) встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні вказаного ДТП, і відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій ОСОБА_2 ..
Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями.
Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку немає.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідачем не доведено факт того, що шкоду транспортному засобу марки Renault Megane н.з. НОМЕР_2 , завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія.
З огляду на наявну в МТСБУ інформацію вбачається, що відповідальним за заподіяння зазначеної шкоди є ОСОБА_2 , який керував ТЗ марки ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 без наявності чинного на момент згаданої ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) і передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Пункт 1.7 статті 1 Закону передбачає у якому значенні вживається терміну «1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Оскільки по відношенню до пошкодженого ТЗ марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_2 на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, і, відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу».
Відтак позивач має право вимоги від відповідача в розмірі завданої шкоди.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.
З наданих суду доказів встановлено: факт ДТП і пошкодження належного позивачу майна (автомобіля); що заподіювачем шкоди (особою, що пошкодила майно позивача) є ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з автомобілем марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_2 , в результаті чого пошкоджено, в тому числі автомобіль, належний позивачу; в судовому порядку встановлено вину водія ОСОБА_2 в даній ДТП (протиправність його дій) і відповідно, його вину (протиправність) в заподіянні матеріальної шкоди позивачу.
Таким чином, за приписами п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК та ч. 1 ст.1166 ЦК України, сукупність яких має застосовуватись до спірних правовідносин, що виникли із заподіяння шкоди між двома джерелами підвищеної небезпеки, у позивача виникло право вимагати від відповідача відшкодування розміру завданої йому шкоди.
Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат, що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.
Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи, матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищує дійсне.
Згідно п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
За таких обставин, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України заподіяна майнова шкода в заявленому ОСОБА_1 розмірі підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.
Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про стягнення витрат на проведення товарознавчої експертизи судом враховується правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №712/4126/22, згідно якого відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

.

Головуючий: В.В. Барабанова