Справа № 185/9811/21
Провадження № 6/185/158/25
У Х В А Л А

02 травня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О, за участі секретаря судового засідання Виговської Є.В., представника заявника адвоката Гусакової О.Б., представника іншої особи адвоката Маньковського В.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі №185/9811/21

В С Т А Н О В И В

Заявник 25.03.2025 року звернулася до суду з вказаною заявою у якій просить суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню по справі №185/9811/21. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначає, що 01.02.2024р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 185/9811/21 ухвалено рішення про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 136712,09 грн. в якості компенсації частки вартості автомобіля та виданий виконавчий лист від 23.05.2024р. Натепер, згідно вказаного виконавчого листа, на виконанні Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №75220790. Так, станом на 10.03.2024р. за виконавчими провадженнями розмір її боргу становить 142158,22 грн., який складається з компенсації частки вартості автомобіля в розмірі 136712,09 грн. та судових витрат у розмірі 5 446,13 грн. Натомість, 22.08.2022р. рішенням Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі №185/1540/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 157059,00 грн. З наведеного вбачається, що станом на 10.03.25р. розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 157059,00 грн. Здійснивши зарахування зустрічних вимог, шляхом розрахунку 157059,00 грн. - 142158,22 грн. = 14900,78 грн., вбачається, що за результатами заліку вимог залишок боргу ОСОБА_2 складає 14900,78 грн, а її заборгованість перед ОСОБА_2 повністю відсутня. 11.03.2025р. за допомогою поштової служби «Е-пост» на адресу ОСОБА_2 було направлено лист з відповідною заявою.

В судовому засіданні представник заявника позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в поданій суду заяві.

Представник ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнав пояснивши, що варіант взаємозаліку, якій пропонує заявник, можливий при обоюдному зверненні обох сторін до державного виконавця.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги заявника задоволенню не підлягають за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступне, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Суд ухвалив Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя. Поділити спільне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнати автомобіль марки HYNDAI, модель TUCSON, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 21.12.2016 року спільною власністю подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки HYNDAI, модель TUCSON, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 21.12.2016 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 136712,09 грн в якості компенсації 1/2 частки ринкової вартості автомобіля HYNDAI, модель TUCSON.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистою власності на квартиру АДРЕСА_1 - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5446,13 грн.

Постановою державного виконавця від 10.06.2024 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №185/9811/2021 виданого 23.05.2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 136712,09 грн. в якості компенсації 1/2 частки ринкової вартості автомобіля HYNDAI, модель TUCSON.

Відповідно до ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник вважає, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_3 перед нею заборгованості по аліментам, можливо провести відповідний взаємозалік сум заборгованості та визнати виконавчий документ таким, що не підлягає задоволенню.

Але суд не погоджується з даними твердженнями заявника. Суд звертає увагу на те, що заборгованість ОСОБА_2 виникла в межах іншого виконавчого провадження та по інший цивільній справі, а саме по справі про стягнення аліментів.

В свою чергу заборгованість ОСОБА_1 виникла в межах цивільної справи про поділ спільно майна подружжя.

Як зазначалось вище ст. 432 ЦПК України чітко визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що обов`язок боржника ОСОБА_1 по виконанню рішення суду, не виконано, тобто він є дійсним на сьогоднішній день. Інших підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, законом не передбачено.

Відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Таким чином, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.02.2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності підлягає виконанню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі №185/9811/21 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 02 травня 2025 року.

Cуддя: В. О. Головін