Справа № 438/157/25
Провадження 2/438/195/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(з а о ч н е)

01 травня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі головуючого - судді Ткачової С.М., за участю секретаря Терлецької Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю " Коллект центр "

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту

учасники справи:

представники позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" - не з`явився;

відповідач: ОСОБА_1 - не з`явилась.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " звернулось до суду із позовною заявою в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договорами 32873280 від 03.08.2021, №101116969 від 13.08.2021 у розмірі 75562,90 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МАНІФОЮ" за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "МАНІФОЮ" було укладено електронний Договір № 2873280 про надання кредиту. Сума наданого відповідачу кредиту становила 3500.00 грн., з процентною ставкою акційний, фіксований: 0.01% від суми позики за кожен день користування позикою, середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування. Крім цього 13.08.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "МІЛОАН" було укладено електронний Договір № 101116969. Сума наданого відповідачу кредиту становила 10000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 4500 грн., які нараховуються за ставкою 1.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Банки свої зобов`язання перед відповідачем за Договорами про надання кредиту виконали повністю та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3500 грн. та 10000 грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача, натомість відповідач у строк взяті на себе зобов`язання перед Кредиторами щодо повернення кредитів та нарахованих процентів не виконала. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредиторами, 29.12.2021 між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 29/12-2021, згідно з умовами якого ТОВ "МАНІФА" відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за Договором про надання кредиту №2873280. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал», 10.01.2023 було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, згідно з умовами якого відступив ТОВ "Коллект центру" право грошової вимоги за Договором №2873280 про надання кредиту, тобто новим кредитором стало ТОВ "Коллект центр". Крім цього 30.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, згідно з умовами якого ТОВ "МІЛОАН" відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за Договором про надання кредиту №101116969. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал», 10.01.2023 було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, згідно з умовами якого відступив ТОВ "Коллект центру" право грошової вимоги за Договором №101116969 про надання кредиту, тобто новим кредитором стало ТОВ "Коллект центр". Заборгованість відповідача за Договором №2873280 від 03.08.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 30062,90 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3500,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26562,90 грн. Загальний розмір заборгованості за Договором №101116969 від 13.08.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 45500,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 10000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34500,00 грн. та заборгованість за комісіями - 1000,00 грн. Зважаючи на викладене, оскільки відповідач добровільно не бажає повернути суму боргу за кредитом, змушене звернутись до суду із заявленими вимогами. На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити та стягнути судові витрати.

Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача, однак, відповідач в судові засідання не з`явився, не скористався процесуальним правом подачі відзиву чи заперечень на позовну заяву.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

01.05.2025 на адресу суду від представника позивача Ткаченко М.М. надійшла заява, якою просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити.

3. Процесуальні дії у справі.

13 лютого 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Протокольною ухвалою від 01 травня 2025 року суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд протокольною ухвалою від 01.05.2025 ухвалив провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 03.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "МАНІФОЮ", шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Договір позики № 2873280.

Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 3500.00 грн. строком на 30 днів.

Згідно умов встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Як вбачається із Договору, сторони також погодили середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0.01000 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою.

Крім цього 13.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "МІЛОАН", шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Договір споживчого кредиту № 101116969.

Відповідно до умов договору сума наданого відповідачу кредиту складає 10000.00 грн. строком на 30 днів.

Згідно умов встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Як вбачається із Договору, сторони також погодили проценти за користування кредитом: 4500 грн., які нараховуються за ставкою 1.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово.

29.12.2021 між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29/12-2021, згідно з умовами якого ТОВ "МАНІФОЮ" відступив право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором №2873280 від 03.08.2021 про надання фінансових послуг.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив право грошової вимоги ТОВ «Коллект центр» за Договором №2873280 від 03.08.2021 про надання фінансових послуг.

Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором фінансових послуг №2873280 від 03.08.2021 .

30.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, згідно з умовами якого ТОВ "МІЛОАН" відступив право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором №101116969 від 13.08.2021 про надання фінансових послуг.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив право грошової вимоги ТОВ «Коллект центр» за Договором №101116969 від 13.08.2021 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 до договору факторингу №10-01/2023 ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №101116969 від 13.08.2021 про надання споживчого кредиту.

З розрахунку заборгованості долученого до матеріалів справи вбачається, що за Договором про надання фінансових послуг №2873280 від 03.08.2021 року становить 30062,90 грн, з яких: 3500,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 26562,90

заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за Договором про надання споживчого кредиту №101116969 від 13.08.2021 року становить 45500,00 грн, з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 34500,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - грн. заборгованість за комісіями - 1000,00 грн.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зі змісту ст.1054 ЦК України убачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» перейшли всі права вимоги до боржника за кредитними договорами: №2873280 від 03.08.2021 та №101116969 від 13.08.2021.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами у строки, передбачені договороми: №2873280 від 03.08.2021 та №101116969 від 13.08.2021, щодо повернення суми позики та процентів за користування кредитами не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідачка не надала, надані позивачем розрахунок заборгованості за договором, відповідачкою жодним чином не спростовано, а тому суд вважає їх арифметично вірними.

Крім цього, доказів на підтвердження чи спростування обставини щодо не укладення договору матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано.

Таким чином, беручи до уваги те, що відповідачка з умовами договорів була ознайомлена, відзиву на позовну заяву чи доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач не надала, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) в сумі 13500,00 грн, та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 61062,90 грн.

Щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.5.1 Договору про споживчий кредит №101116969 від 13.08.2021 передбачено комісію за надання кредиту 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово.

16.10.2011 набрав чинності Закон України №3795-VI від 22.09.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст.1, ст.11, ч. 8 ст.18, ч. 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення п. 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною 4 ст.42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно із ч. 3ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч.3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною 1, 2ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу ст. 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення п.1.5.1 Договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту в сумі 1000 грн слід відмовити.

5. Позиція суду.

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені право- відносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами слід задовольнити частково.

6. Судові витрати.

При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені частково, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Згідно ч. 1, 3статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З огляду на викладене склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 16000,00 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію Договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року ціна роботи фіксована та погодинна, заявка на надання юридичної допомоги № 435 від 02 грудня 2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ВИТЯГУ з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року, яким погоджено надання таких правових (юридичних) послуг: надання усної консультації з вивченням документів вартість за 2 години 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на 4 годин 12000,00 грн. Загальна сума понесених витрат за надані послуги становить 16000,00 грн. При цьому в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена представником позивача сума послуг з надання правничої допомоги в розмірі 16000 грн. є надмірною та не співмірною зі складністю справи, яка розглядалась судом у порядку спрощеного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306), заборгованість за Договорами № 2873280 від 03.08.2021, № 101116969 від 13.08.2021 в розмірі 74562 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн. 90 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13500 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 61062,90 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за комісією за Договорами № 101116969 від 13.08.2021 в розмірі 1000,00 грн., відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306), сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Коллект центр " (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306), витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова 3 офіс 306;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Світлана ТКАЧОВА