Справа № 357/6558/15-ц
Провадження № 6/357/55/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 , про заміну стягувача правонаступником,

В С Т А Н О В И В :

21.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» звернулося до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 24.04.2025, мотивуючи тим, що 20.07.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/2571/74/40695, згідно умов якого позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 25 000,00 дол. США. 20.08.2015 рішенням суду у цивільній справі №357/6558/15-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 в розмірі 354 898,56 грн та пеню за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 57 348,10 грн. 17.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 та договором іпотеки №11998/2571/322904, згідно до якого право грошової вимоги перейшло до АТ «Оксі Банк». Також, того дня 17.02.2022 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 та договором іпотеки №11998/2571/322904, згідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» є новим кредитором за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 та новим іпотекодержателем за договором іпотеки №11998/2571/322904, який було укладено між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., зареєстрований в реєстрі за №1286. Попередні кредитори не проводили заміну сторони у виконавчому провадженні, а стягувачем з виконання вищевказаного рішення є АТ «Райффайзен Банк Аваль». Обґрунтуванням необхідності проведення заміни стягувача у рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2015 у справі № 357/6558/15-ц є реалізація новим кредитором свого права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки рішення суду не породжує права, а лише підтверджує їх, підставою виникнення боргу у спірних правовідносинах по даній справі є порушення умов кредитного договору, а не наявність рішення про стягнення основної суми боргу. Отже, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Пропуск строку пред`явлення виконавчих листів до виконання не перешкоджає Позивачу звертатись з вимогою про стягнення сум, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Проте, вказані висновки стосуються саме того кредитора, який є стягувачем за рішенням суду про стягнення коштів, а не його правонаступників. Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло всі права кредитора відносно ОСОБА_1 за кредитним договором, які існували у попереднього кредитора АТ «Райффайзен Банк», зокрема і право на стягнення сум, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Пропуск строків пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням суду про стягнення основного боргу не позбавляє кредитора, в тому числі і нового кредитора, права на стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. Відмова у заміні стягувана па підставі пропуску строків пред`явлення виконавчих листів не впливає на обсяг прав ТОВ «Діджи Фінанс», як кредитора у зобов`язанні та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України. Повторне звернення нового кредитора з вимогою про стягнення основного боргу є неможливим, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідний позов вже задоволено. У зв`язку з тим, що вимога кредитора захищена в судовому порядку та зобов`язання не є натуральним, кредитор має право на стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань. Тому, просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчому провадженні з виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2015 у справі №357/6558/15-ц.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

01.05.2025 представник АТ «Райффайзен Банк, Собчук Олег Віталійович, подав до суду письмову заяву, у якій просив розгляд справи проводити без участі представника банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20.07.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/2571/74/40695, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 25 000,00 дол. США, строком на 240 місяців з 20.07.2006 по 20.07.2026, зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних, що підтверджується копією договору (а.с. 5-7, 88-90, 153-155).

20.08.2015 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/6558/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 в сумі 22 450,94 доларів США, що еквівалентно в національній валюті гривні станом на 19.01.2015 - 354 898,56 грн, пеню за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 57 348,10 грн та судові витрати по справі в розмірі 3654 грн (а.с. 49-52, 84-87, 149-152).

28.12.2016 представнику Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за його заявою від 21.12.2016, було направлено оригінал виконавчого листа (а.с. 54-57).

Як вбачається з копії виконавчого листа №357/6558/15-ц, 2/357/2534/15 (а.с.62-63), рішення набрало законної сили 15.09.2015, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 15.09.2016.

20.04.2018 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки заявник звернувся до суду з даною заявою після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання,якою, крім того, встановлено, що представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до органів ДВС щодо примусового виконання рішення суду від 20.08.2015 не звертався.

17.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги (а.с. 91-95, 156-160), відповідно до якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються, в порядку та на умова, передбачених договором.

Згідно п. 2.2 Договору в дату відступлення права вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за кредитним договором. Права вимоги переходять до нового кредитора у повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (викупу).

Згідно п. 2.4 Договору відступлення прав вимоги за договором не потребує згоди боржника за кредитним договором і здійснюється без отримання такої згоди.

Згідно Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги від 17.02.2022, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 96, 161), загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 становить 40077,17 доларів США.

17.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2216 (а.с. 97-98), відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступним договором: іпотечний договір №11998/2571/322904 від 20.07.2006 до кредитного договору №014/2571/74/40695 від 20.07.2006, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. та зареєстрований в реєстрі за №1286. З моменту укладення цього договору новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за іпотечним договором.

17.02.2022 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги (а.с. 99-103, 162-166), відповідно до якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються, в порядку та на умова, передбачених договором.

Згідно п. 2.2 Договору в дату відступлення права вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за кредитним договором. Права вимоги переходять до нового кредитора у повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (викупу).

Згідно п. 2.4 Договору відступлення прав вимоги за договором не потребує згоди боржника за кредитним договором і здійснюється без отримання такої згоди.

Згідно Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги від 17.02.2022, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 104, 167), загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006 становить 40077,17 доларів США.

17.02.2022 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №247 (а.с. 105-106), відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступним договором: іпотечний договір №11998/2571/322904 від 20.07.2006 до кредитного договору №014/2571/74/40695 від 20.07.2006, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого було Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. та зареєстрований в реєстрі за №1286. З моменту укладення цього договору новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за іпотечним договором.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс13 та постанові від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, матеріально-правовою підставою звернення із заявою про заміну стягувача правонаступником ТОВ «Діджи Фінанс», стало укладення між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» договору відступлення права вимоги від 17.02.2022 та укладення між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» договорувідступлення права вимоги від 17.02.2022 до боржника ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №014/2571/74/40695 від 20.07.2006та договором іпотеки №11998/2571/322904 від 20.07.2006.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №905/1976/16).

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, на підставі ст. 442 ЦПК України, тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст./ 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Hазом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Також, відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.

Заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10 та постанові Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 207/3019/17

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання. Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Вказана позиція підтримана 19 жовтня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-1105/10.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Це правило розповсюджується на заміну сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України). У свою чергу, аналогічні умови розповсюджуються на процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, яке стосується будь-якої стадії судового процесу, відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України.

Системний аналіз цих норм права дає підстави для висновку, що у даній справі, у якій ухвалою суду від 20.04.2018 встановлено відмову суду у видачі первинному стягувачу дубліката виконавчого документа, у зв`язку з пропуском строку для пред`явлення його до виконання, яка не була скасована у належному порядку, наслідки зазначеного є обов`язковими також для правонаступника, незалежно від того, замінив він первинного стягувача у виконавчому документі чи як сторону у виконавчому провадженні.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, заявником не надано належних та достатніх доказів щодо перебування виконавчого листа №357/6558/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат, на примусовому виконанні у відділі ДВС чи приватного виконавця, доказів щодо відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання рішення суду від 20.08.2015 та закінчення чи повернення його без виконання, враховуючи, що строк пред`явлення до виконання зазначений у виконавчому листі збіг ще 15.09.2016, АТ «Райффайзен Банк» було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу, яка почалася з моменту видачі виконавчого листа стягувачу ізакінчилася зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання (якщо цей строк пропущено, виконавчий документ буде повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, слід зазначити, що з моменту збігу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання пройшло майже 9 років, з моменту набрання законної сили рішенням суду від 20.08.2015 (15.09.2015) пройшло майже 10 років та з моменту відступлення права вимоги (17.02.2022) пройшло 3 роки.

Отже, враховуючи, що до суду не надано належних, допустимих, достовірних доказів, які у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність обставин у підтвердження заявлених вимог та наявності дійсної процесуальної мети заміни стягувача правонаступником у виконавчому документі, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) правонаступником, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 353, 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112), заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (, місцезнаходження: вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011), ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про заміну сторони (стягувача) правонаступником, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 02.05.2025.

Суддя: О. В. Бондаренко