ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1168/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Єрмолаєвої О.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Крихти А.А. ,розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В

03.07.2024 року до суду звернулась позивачка ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позові представник позивачки адвокат Крихта А.А. зазначила, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополь, її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В неї є рідний брат ОСОБА_2 , мешканець м. Нікополь.

24.01.1990 року батьки розвелись, вона із братом та матір`ю залишились мешкати у м. Нікополь, а батько ОСОБА_4 приїхав в с. Гречане Петриківського району Дніпропетровської області і зареєструвався в житловому будинку АДРЕСА_1 , де проживала його батьки мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер і на день його смерті позивачці виповнилось 14 років. Вона приїзжава на похорони батька і проживала на час літніх канікул із 15.06.1998 року по 30.08.1998 року в будинку із бабусею ОСОБА_6 , на протязі двох місяців проживала в кімнаті батька, користувалась його майном, спадковим будинком, прибудинковою територією, городом, речами батька, які знаходилися у будинку, дворі та городі - бджолиними вуликами, якими за життя займався батько, його велосипедом, інструментами.

Крім того, коли після смерті батька ,родичі батька віддали їй ощадну книжку батька із залишком коштів у розмірі 8310,75 грн на рахунку № 9155/973, відкритому на ім`я ОСОБА_4 в Ощадному банку СРСР (філіал № 8679/06 Петриківське відділення), на користь її матері

ОСОБА_5 була оформлена та сплачувалася пенсія по втраті годувальника - колишнього військовослужбовця. Баба позивачки ОСОБА_6 приховала від неї та її матері ОСОБА_5 відомості щодо належного ОСОБА_4 1/4 частину будинку за адресою АДРЕСА_1 після смерті батька, а також що ОСОБА_4 видавався сертифікат серії ДП № 0196607 від 09.07.1997 року на право на земельну частку (пай) на території бувшого КСП «Світанок» із земель Іванівської сільської ради, розміром 4,36 умовних кадастрових гектарів. Дізнатися про наявність цієї спадщини ані позивачка, ані її мати не мали можливості, оскільки мешкали в іншому місті, з колишнім чоловіком та його родиною матір позивачки відношень не підтримувала.

Заповіту батько позивачки не складав, на момент смерті в іншому шлюбі не перебував, інших дітей не мав. Спадкова справа одразу після його смерті не заводилася. Оскільки на час відкриття спадщини позивачка була неповнолітньою дитиною, а її мати не входила до кола спадкоємців, остання в інтересах неповнолітньої спадкоємиці не перевірила наявність спадкового майна та не звернулася до державного нотаріуса в її інтересах з заявою про прийняття спадщини. Рідний брат позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спадщину не претендує.

За життя її баба ОСОБА_6 не оформила спадщину після свого чоловіка ОСОБА_7 і після свого сина ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла і після смерті баби позивачці від сусідів та від працівників Іванівської сільської ради стала відома інформація про фактичне прийняття спадщини її батьком після смерті діда ОСОБА_7 , а також про видачу йому сертифікату серії ДП № 0196607 від 09.07.1997 року на право на земельну частку (пай) на території бувшого КСП «Світанок», розміром 4,36 умовних кадастрових гектарів із земель Іванівської сільської ради,

03.03.2017 року вона звернулася до Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 нотаріусом було відмовлено через не подання правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавцеві. Однак, самостійно отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно батька позивачка не мала можливості, оскільки не мала уяви про їх місцезнаходження.

Повторно зверталась до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті батька, однак постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Могильної Л.Г. від 19.02.2024 року їй було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, так як не доведено фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном батька та протягом 6-ти місяців не було подано заяви до нотаріальної контори.

27.05.2024 року нею було отримано ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2024 року про відкриття провадження у справі № 187/624/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до неї ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якій ОСОБА_3 зазначає, що прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина та ОСОБА_4 .

Із зазначеної позовної заяви позивачка дізналася, що її право на спадщину після смерті батька не визнається ОСОБА_3 , який також претендує на спадкове майно її батька. Таким чином, про порушення своїх спадкових прав позивачка дізналася 27.05.2024 року.

Проте, позивачка вважає, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на належне її батьку спадкове майно.

Просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 і визнати право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на частину земельної частки (паю), розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в с. Гречане Дніпропетровської області, яка на підставі сертифікату серії ДП № 0196607 від 09.07.1997 року належала ОСОБА_4

25.07.2024 року ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження

(а.с. 79 т. 1).

20.08.2024 року ОСОБА_3 був залучений до справи в якості співвідповідача за клопотанням представника позивача адвоката

Крихти А.А. ( а.с.112)

17.09.2024 року до суду надійшло заперечення від ОСОБА_3 щодо позовних вимог ОСОБА_1 , із посиланням на те, що після смерті батька позивачки минуло 19 років і вона пропустила строк звернення до нотаріусу.

У 2017 році він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.03.2017 року після смерті бабуся ОСОБА_6 на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , але не може юридично оформити свої юридичні права через наявність спору між ним та ОСОБА_1 , яка є предметом розгляду іншої справи № 187/624/24, просить в позові відмовити.

04.11.2024 року до суду надійшла від відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_2 завірена державним нотаріусом заява про те, що він проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує і просить розглядати справу у її відсутність ( а.с.241)

06.11.2024 року ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області справу призначено до судового розгляду по суті

(а.с. 8 т. 2).

Позивач ОСОБА_1 в суді підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши що після розлучення батьків , вона спілкувалась із

батьком ОСОБА_4 за його життя, приїздила на його похорони 15.06.1998 році в АДРЕСА_1 , де проживала її бабуся ОСОБА_6 , жила там до 30.08.1998 році, користувалась майном батька, забрала батьківську книжку про зберігання грошей в банку, на той час їй було 14 років. Чому її мати не зверталась до нотаріуса їй не відомо, вважали що у батька не було майна зі слів бабусі. Звернулась до нотаріуса у 2016 році після смерті баби ОСОБА_6 про отримання свідоцтва про право власності але їй було відмовлено. Просить позов задовільнити, так як вважає, що має право на частку спадщини після смерті батька.

Представник позивача адвокат Крихта А.А. підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі і вважає, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті її батька ОСОБА_4 із 15.06. по 30.08. 1998 року шляхом проживання у АДРЕСА_1 , користувалась майном батька., до цього часу зберігає ощадну книжку на батька. Її бабуся ОСОБА_6 залишила заповіт на все своє майно на онука ОСОБА_3 , який у 2017 році отримав у спадщину після її смерті у 2016 році, тому вважає що позивач має право на частина земельного паю та на частину житлового будинку по

АДРЕСА_1 редставник відповідача ОСОБА_3 адвокат Петренко І.Ф. у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер рідний дядько відповідача ОСОБА_4 та батько позивачки.

До спадкового майна померлого належало право на земельну частку (пай), розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Гечане Петриківського району Дніпропетровської області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0196607, виданого головою Петриківської районної державної адміністрації 09 липня 1997 року.На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишав.

Спадкоємицею першої черги за законом була мати померлого - ОСОБА_6 , яка проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично прийняла спадщину після смерті сина.

Спадкоємцями померлого були також його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (, які разом з батьком не проживали , однак їх мати , як законний представник неповнолітніх спадкоємців не звертались у визначений законом строк до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як того вимагало діюче цивільне законодавство ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_6 - мати ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті залишила на користь ОСОБА_3 заповіт, посвідчений 25.02.2008 р. секретарем виконкому Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. ОСОБА_3 у визначений законом час та спосіб звернувся з заявою до нотаріальної контори про отримання Свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту померлої бабусі - ОСОБА_6 . Він належним чином оформив свої спадкові права на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , але він не може оформити свої спадкові права через наявність спору між ним та ОСОБА_1 по спадкуванню, який є предметом розгляду у іншій справі № 187/624/24, яка є призупиненою на цей час, та саме це стало причиною звернення позивачки до суду з даним позовом, про що також зазначила у відзиві. Просить в позові відмовити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що був свідком того що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 який проживав в с. Гречане і він привозив неповнолітню ОСОБА_9 на похорони до батька, після яких вона залишилась проживати у бабусі до закінчення літніх канікул.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в суді, що ОСОБА_11 була присутньою на похоронах батька ОСОБА_12 в червні 1998 року, проживала у баби ОСОБА_13 на час літніх канікул та допомагала їй по господарству, качали мед із вуликів батька, каталась на його велосипеді.

Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що він є співмешканцем свідка ОСОБА_10 і із її слів підписував акт проживання ОСОБА_15 із червня по серпень 1998 року в АДРЕСА_1 де проживав її батько ОСОБА_4 .

Заслухавши позивача, представників позивача, відповідача, свідків, ознайомившись із матеріали справи, як надали сторони, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_1 , батьками якої записані: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 2343 від 07.12.1983 року, складений м/в ЗАГС м. Нікополя (а.с. 15).

07 липні 1997 року ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 0196607 розміром 4,36 га в умовних кадастровий гектарах, який перебував у колективній власності КСП

« Світанок» ( а.с.133 ).

ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом із матірью ОСОБА_6 та племінником ОСОБА_16 , що підтверджується довідками із Іванівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 1061, 1062 від 29.08.2028 року ( а.с.118).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 45 від 17.06.1998 року (а.с. 14).

На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 його мати ОСОБА_6 , яка вважається прийнявшою спадщину, згідно до ст.548, 549 ЦК УРСР і заяв від інших спадкоємців не надходило ( а.с.136), що підтверджується листом завідуючої Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ( а.с.136)

25.02.2008 року ОСОБА_6 , яка мешкала в АДРЕСА_1 зробила заповіт про те, що на все майно яке їй буде належати на час посвідчення заповіту та майнові права і обов`язки вона заповідала ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту, який зареєстрований за № 192 в Іванівській сільській раді Петриківського району Дніпропетровської області ( а.с.150)

Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 спадкоємцем за заповітом став її онук ОСОБА_3 , який був зареєстрований в АДРЕСА_3 і якому 29.03.2017 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями, розташований в с. Гречино Петриківського району, який належав померлій ОСОБА_6 , а син померлої ОСОБА_17 подав заяву про відмову від обовьязкової частки у спадковому майні. Відомостей про інших спадкоємців та заповітів на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 в Петриківській нотаріальній конторі не було ,що підтверджується листом нотаріуса ( а.с.135)

ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто через 19 років після смерті батька ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини по закону на земельний пай серії № 0196607 зареєстрований 09.07.1997 року в землях КСП « Світанок» та на земельний пай серії ДП № 0329269 розташовані в КСП « Світанок» які належали ОСОБА_4 звернулась до Петриківської нотаріальної контори Біла Ірина Василівна, а ОСОБА_2 , який зазначений як відповідач по справі, взагалі не звертався до нотаріусу при прийняття спадщини після смерті батька. однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ( а.с.26).

19.02.2024 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Петриківської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину по закону на земельний сертифікат серії № 0196607, але їй нотаріусом також було відмовлено в отриманні свідоцтва, із посилання на те, що заявницею не було подано до нотаріуса заяви про прийняття спадщини в 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини або доказу безпосереднього проживання заявника із спадкодавцем ( а.с.28)

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд виходить із наступного.

Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що на день смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , його донці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 виповнилось 14 років і вона була неповнолітня, проживала разом із матір`ю ОСОБА_5 після розірвання шлюбу батьків із ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Ніковоль Дніпропетровської області де і мешкає по цей час по

АДРЕСА_4 .

В шестимісячний строк після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як законний представник неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в інтересах дітей не звернулась, позивачка підтвердила цей факт в суді і не могла пояснити причини такого не звернення до нотаріуса.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема частка на житловий будинку в АДРЕСА_1 , яке фактично прийняла але не оформила своїх прав на нього мати ОСОБА_6 та сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,36 га право на земельний пай 4,36 умовних кадастрових гектарів відповідно сертифікату серії 0196607 ( а.с. 133)

Позивачка ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_11 ( дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 ) і вперше звернулась до нотаріусу про прийняття спадщини тільки 03.03.2017 року, тобто через 16 років ( а.с.23)

З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця,

Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

В суді позивачем ОСОБА_1 не доведено факт її постійного проживання із батьком ОСОБА_18 в АДРЕСА_1 , так як вона постійно із 1990 року проживала у АДРЕСА_5 , а наразі по АДРЕСА_4 .

Посилання позивачка , вона знаходилась в вказаному будинку, який належав її бабусі ОСОБА_6 тільки два місяця на літніх канікулах із 15.06. по 30.08.1998 року та користувалась бджолиними вуликами, кімнатою, інструментом та велосипедом не свідчить доказом вступу її в управління чи володінні спадковим майном, так як вона безпосередньо не проживала із спадкодавцем, проживала та навчалась постійно у м. Нікополь Дніпропетровської області, не мала повної дієздатності в силу свого неповнолітнього віку і не несла будь-яку цивільну відповідальність по майновим правам.

Позивачка не могла в силу свого неповнолітнього віку вступити в управління майном та здійснювати нагляд на будинком, крім того будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 , в якій вона була зареєстрована, технічний паспорт на будинок був зареєстрований в БТІ за реєстрований 494 на її ім`я після смерті чоловіка ОСОБА_7

Посилання позивачки та сторони захисту що доказом вступу в управління чи володінням про наявність у ОСОБА_1 спадкової книжки на ім`я ОСОБА_4 не свідчить доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, адже позивачка була в неповнолітньому віці і не могла користуватись грошовими коштами, так як для такої дії ОСОБА_1 або її мати, як законний представник повинні були отримати спочатку свідоцтво про право власності на грошові кошти померлого ОСОБА_4 .

Посилання позивачки то сторони захисту на акт, який був завірений 18.06.2024 року старостою Іванівського округу Л. Гуріною про підтвердження мешканцями села Гречане про те, що ОСОБА_1 проживала в будинку своєї бабусі ОСОБА_6 після смерті батька ОСОБА_4 АДРЕСА_1 в період з 15.06 по 30.08.1998 року , та допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 в судовому засіданні, які підтвердили вказаний факт проживання неповнолітньої ОСОБА_1 після похорон батька та на час літніх канікул в будинку баби ОСОБА_6 не має юридичного значення для вирішення спору по суті заявлених вимог, а підтверджує тільки тимчасовий факт перебування ОСОБА_1 по вказаній адресі у зв`язку із похоронами ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що позивачка 03.07.2024 року подала первинний позов тільки до відповідача ОСОБА_2 , який є її рідним братом та із яким був взагалі в неї відсутній цивільний спор щодо спадкового майна після смерті батька ОСОБА_4 , що підтвердила позивач в суді і її представник ОСОБА_19 , так як ОСОБА_2 ніколи не приймав спадщину на це майно і не претендує на нього до цього часу.

Згідно ухвали Петриківського суду від 20.08.2024 року і в суді було встановлено, що існує судовий спір між ОСОБА_3 та позивачкою із приводу спадкового майна в провадженні іншого складу Петриківського суду і відкрито провадження № 187/624/24 яке зупинено до розгляду вказаного спору ( а.с.112)

Суд звертає увагу на те, що відповідачу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право спадщину за заповітом 29.03.2017 року на житловий будинок в АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_6 ( а.с. 184 ) на частину якого претендує позивач, однак вказане свідоцтво є правоустановчим документом, має закону юридичне силу , не оскаржується стороною, а тому право власності ОСОБА_3 є непорушним.

Посилання сторони захисту про те, що у батько ОСОБА_4 за своє життя до 14.06.1998 року фактично прийняв спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті свого діда ОСОБА_7 у суду сумнівів не викликає, так як останній проживав і був зареєстрований в цьому будинку до своєї смерті, але вказаний факт не впливає на право позивачки претендувати на частку вказаного будинку, так як все спадкове майно фактично прийняла мати ОСОБА_4 і бабуся позивачки ОСОБА_20 після смерті сина, яка заповідала все належне їй майно своєму онуку ОСОБА_3 і він отримав таке свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.03.2017 року на весь житловий будинок по вищевказаній адресі ( а.с.219).

Таким чином, в судовому порядку позивачем та її представником не доведений факт прийняття спадщини позивачкою 14.06.1998 року після смерті ОСОБА_4 , а тому в позовних вимогах їй слід відмовити.

У зв`язку із відмовою вказаних позовних вимог про встановлення юридичного факту прийняття спадщини,

позивачу слід відмовити в похідних позовних вимогах про визнання права власності на частина житлового будинку АДРЕСА_1 на право на частину земельної частки ( паю) розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату ДП № 0196607 від 09.07.1997 року.

Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на якій вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 не довела факту належного прийняття спадщини на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 в позовних вимогах про встановлення такого факту та визнання права на частку майна спадщини слід відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як ОСОБА_1 відмовлено в позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 діб до Дніпровського апеляційного суду з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. М. Іщенко