УХВАЛА

29 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 201/5320/24

провадження № 61-5049ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуДніпропетровської обласної прокуратури на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, ГУ НП в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 330 580,65 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 137 000,00 грн в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури та ГУ НП в Дніпропетровській області залишено без задоволення.Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ НП в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у цій справі відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій 18 квітня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд»,Дніпропетровська обласна прокуратура просить скасуватирішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в частині стягнення майнової шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у цій справі складає 737 500,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн). Оспорювана заявником у касаційному порядку сума складає 137 000,00 грн.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі Дніпропетровська обласна прокуратура зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судова статистика свідчить про чималу кількість справ такої категорії, що вимагає від судової системи сталості та єдності судової практики. Також вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, оскільки Дніпровська обласна прокуратура уповноважена виступати у цій справі на захист інтересів держави від протиправних посягань на її фінансову та економічну стабільність, оскільки з держави безпідставно стягнуто кошти у розмірі 137 000,00 грн на які вона не має визначеного законом права.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну 737 500, 00 грн (оспорювану суму 137 000,00 грн), предмет позову, складність справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, а також висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 15 квітня 2025 року, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Заявником не доведено, що ця справа становить значний суспільний інтерес. Також обґрунтування винятковості справи для заявника не є належним.

Незгода заявника з висновками судів попередніх інстанцій, зробленими на підставі наданих сторонами доказів у їх сукупності, не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки Дніпропетровська обласна прокуратура подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не обґрунтувало належним чином наявності виключних обставин, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович