РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року місто Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Щепелевої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Рікунової Є.Е.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Вінницького М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 638/12671/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до КП «ХТМ» в якому просить: зобов`язати відповідача згідно наданих розрахунків затвердити баланс позивача перед КП «ХТМ» за період з 01.06.2021 по 01.08.2024 у сумі переплати 2 781,10 грн. та врахувати цю суму у наступних розрахунках; зобов`язати відповідача встановити у квартирі позивача індивідуальний лічильник обсягу спожитої гарячої води; зобов`язати відповідача укласти з позивачем індивідуальний договір на теплопостачання, постачання гарячої води й технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 29.05.2024 йому стало відомо про підготовку відповідачем позову про стягнення з нього боргу, з розміром якого позивач не погоджується. 01.06.2024 позивач на адресу відповідача направив листа з вимогою проведення перерахунку заборгованості та навів розрахунки по сплаті послуг з теплопостачання з 01.06.2021 по 01.06.2024, натомість отримав письмову відповідь КП «ХТМ» про відмову у перерахунку за відсутністю підстав. Позивач зазначив, що з жовтня 2019 року по грудень 2021 року кошти на компенсацію витрат за житлово-комунальні послуги надходили на рахунок державного банку «Ощадбанк» з державного бюджету України. З січня 2022 року позивач почав отримувати грошову компенсацію за житлово-комунальні послуги на особистий рахунок «Універсалбанк». На 01.09.2021 року за послуги теплопостачання та постачання гарячої води перед КП «ХТМ» у позивача була відсутні заборгованість. Станом на день подачі позову переплата складає 2781,10 грн. Індивідуальний договір між сторонами не укладений, незважаючи на те, що позивач протягом тривалого часу звертався до КП «ХТМ» із заявами про встановлення у його квартирі індивідуального лічильника гарячої води та укладання індивідуального договору про постачання послу, в чому позивачу постійно відмовляли. З урахуванням цього позивач звертається до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 справу передано для розгляду до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю.

20.08.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану справу передано до провадження судді Комінтернівського районного суду міста Харкова Щепелевої Г.М.

Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

27 вересня 2024 року до суду через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача посилається на те, особовий рахунок за адресою АДРЕСА_1 оформлено на гр. ОСОБА_1 , опалювальна площа квартири складає 43,9 кв.м., в квартирі зареєстровано 6 осіб. Нарахування плати за послуги теплопостачання проводиться відповідно до затверджених тарифів: за централізоване опалення відповідно до показань приладу обліку теплової енергії, встановленого в житловому будинку, протягом опалювального періоду; за гаряче водопостачання, до 31.07.2021р. нарахування проводилися відповідно нормі споживання 3м3 на одну особу, з 01.08.2021р. нарахування не проводяться в зв`язку з опломбуванням гарячої води. Станом на 31.07.2024 заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.06.2020 по 31.07.2024 становить 17930,26 грн.; за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем (ВБС) теплопостачання - 456,02 грн.; за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії 646,80 грн.; за абонентське обслуговування по послузі з постачання гарячої води 443,04 грн.

Щодо позовних вимог про встановлення індивідуального лічильника представник відповідача зазначив, що пільгове безкоштовне встановлення квартирних засобів обліку гарячої води КП «Харківські теплові мережі» виконує за кошти міського бюджету. На 2024 рік, Харківською міською радою кошти на даний вид робіт не виділено. КП «Харківські теплові мережі» не є розпорядником коштів міського бюджету, а тому позовні вимоги, в частині зобов`язання встановити лічильник гарячої води в квартирі позивача є неправомірними.

Щодо укладання індивідуального договору представник відповідача вказав, що з 1 грудня 2021 року набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП Харківські теплові мережі в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 31 жовтня 2021 року. З 01.07.2022 на підставі Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та іншої форми власності, опублікованого на офіційному веб-сайті КП Харківські теплові мережі 01.06.2022, останнє виконує технічне (в тому числі і аварійне) обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності на ділянці мереж внутрішньобудинкової системи від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового приміщення. КП Харківські теплові мережі в своїх діях неухильно керується законодавством України та ніяких протиправних дій, щодо позивача не вчиняло, нарахування за надані послуги проведені згідно чинного законодавства, оплати за надані послуги проводилися згідно з призначенням платежу, а тому у задоволенні позовних вимог представник відповідача просить відмовити у повному обсязі.

Заявою від 01.04.2025 представник відповідача повідомив суд, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/23912/24 від 12.02.2025 позов КП «ХТМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги.

23 жовтня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року провадження у справі зупинено до набранням законної сили судовим рішення у справі № 638/23912/24 за позовом КП «ХТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2024 скасована, справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

25 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», яким змінено найменування Комінтернівського районного суду міста Харкова на Слобідський районний суд міста Харкова.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає, що має бути проведена звірка між відомістю заборгованості, наданою відповідачем, та платежами, здійсненими як оплата послуг на користь КП «ХТМ».

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

3 1 грудня 2021 року на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 N 2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернетwww.hts.kharkov.ua 31 жовтня 2021 року (далі - Індивідуальні договори).

3 1 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та іншої форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності які опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернетwww.hts.kharkov.ua 01 червня 2022року (далі - Публічні договори). Зазначені договори укладені з урахуванням ст.ст. 11, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Постачальником житлово-комунальних послуг КП «ХТМ» за цією адресою на ім?я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

Позивачем до суду наданий розрахунок заборгованості за період з 01.06.2021 по 01.07.2024, в якому зазначено про наявність переплати за надання послуг на користь КП «ХТМ» у розмірі 2781,10 грн.

Відповідачем до суду подано відомість про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, згідно із якою заборгованість позивача станом на серпень 2024 року становить 460,08 грн.

Також відповідачем надано відомість про нарахування та оплату за обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та обслуговування внутрішньо-будинкових систем постачання гарячої води, відповідно до яких переплата позивача станом на серпень 2024 року становить 2,35 грн.

Згідно із наданою відповідачем відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання станом на липень 2024 року борг позивача 17 930,26 грн.

01.06.2024 ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про перерахунок заборгованості за теплопостачання за період, яка виникла за період з 01.06.2021 по 01.06.2024 року.

Відповідно до листа від 27.06.2024 КП «ХТМ» позивачу повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість. Підстави для проведення перерахунку відсутні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/23912/24 від 12.02.2025 позов КП «ХТМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 17029,06 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.06.2020 по 30.09.2023, 352,80 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023, 272,64 грн за абонентську плату за індивідуальним договором постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023, 61,01 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.08.2023 по 30.09.2023, судові витрати 3117,62 грн, а всього 17715 грн 51 коп.

Із інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на зазначене рішення Дзержинського районного суду м. Харкова. На час судового розгляду цієї справи рішення суду у справі № 638/23912/24 не набрало законної сили.

Отже, сторони не дійшли згоди щодо розміру заборгованості позивача перед КП «ХТМ» за надані житлово-комунальні послуги, наразі цей спір вирішується у судовому порядку.

По-перше, позивачем як одну із позовних вимог заявлено вимогу зобов`язати відповідача згідно із наданими розрахунками затвердити баланс позивача перед КП «ХТМ» за період з 01.06.2021 по 01.08.2024 у сумі переплати 2 781,10 грн. та врахувати цю суму у наступних розрахунках.

Вирішуючи спір у цій частині суд зауважує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провожиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України.

При цьому, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який, як правило, прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись за даним позовом, позивач ОСОБА_1 фактично оспорює правильність нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг, нарахування заборгованості за такими у період часу з 01.06.2021 по 01.08.2024. Зазначене є різновидом претензії та чинним законодавством як спосіб захисту не передбачено.

Натомість ОСОБА_1 , як споживач, вправі в ході судового розгляду позовних вимог постачальника про стягнення таких нарахувань заперечувати проти них із наданням відповідних доказів (справа № 638/23912/24). Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про затвердження балансу позивача перед КП «ХТМ» щодо оплати житлово-комунальних послуг. Такий висновок узгоджується із рішенням Верховного Суду у справі № 462/5889/16-ц від 8 квітня 2020 р.

По-друге, щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильник обсягу обсягу спожитої гарячої води суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі за текстом Закон № 2119-VIII) визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

Законом № 2119-VIII визначено, що вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів (п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1).

Нормами зазначеного Закону окремо врегульовано порядок оснащення будівель вузлами комерційного обліку (ст. 3) та оснащення вузлами обліку окремих приміщень у будівлях (ст. 4).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 2119-VIII оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Відповідно до частин другої, четвертої згаданого Закону власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Оснащення приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії у випадках, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, здійснюється у кожному місці відгалуження систем опалення та водопостачання у приміщення.

Водночас встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, приладів - розподілювачів теплової енергії у квартирах, інших житлових і нежитлових приміщеннях, які на законних підставах від`єднані від відповідних централізованих систем опалення та/або гарячого водопостачання, не обов`язкове. Вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. (ч. 5, 7 ст. 4 Закону Закон № 2119-VIII).

Аналіз положень ст.ст. 7 та 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якими визначено права і обов`язки споживачів та виконавців комунальних послуг, дозволяє дійти висновку, що закон не наділяє споживача таких послуг правом вимагати оснащення вузлами обліку (лічильниками) та кореспондуючого обов`язку постачальника забезпечити таке оснащення.

Частиною 10 ст. 4 Закону № 2119-VIII передбачено, що органи місцевого самоврядування згідно із затвердженими відповідно до законодавства програмами можуть приймати рішення про виділення коштів з місцевого бюджету на оснащення вузлами розподільного обліку теплової енергії або приладами - розподілювачами теплової енергії у приміщеннях будівель, які на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву вказано, що пільгове безкоштовне встановлення квартирних засобів обліку гарячої води КП «ХТМ» виконує за кошти міського бюджету, однак на 2024 рік Харківською міською радою коштів на даний вид робіт не виділено.

Позивачем всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України, згідно із якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів виділення коштів з місцевого бюджету на оснащення вузлами розподільного обліку теплової енергії або приладами - розподілювачами теплової енергії станом на час розгляду справи, а відтак об`єктивної можливості з боку відповідача забезпечити таке оснащення.

Виходячи із наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

По-третє, також заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача укласти із позивачем індивідуальний договір на теплопостачання, постачання гарячої води й технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячої води.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житловокомунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Частини 1,4 статті 13 вказаного Закону передбачають, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Згідно із частиною 1 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Із положень статті 642 ЦК України слідує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача укласти із ним індивідуальний договір на теплопостачання, постачання гарячої води й технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячої води.

Водночас у спорі, що виникає при укладанні або зміні договору, необхідно доводити правомірність кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

У цій справі позивач звернувся з позовними вимогами про установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобов`язання відповідача до укладення відповідного договору. Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (статті 6, 12 15, 20 ЦК України, статті 3 5 ЦПК України) можна дійти висновку, що у разі відмови постачальника укласти договір про надання комунальної послуги, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, запропонованих позивачем.

Однак ОСОБА_1 не зазначено конкретні умови (та відсутні посилання на відповідні джерела), на яких має бути укладено договір за результатом судового розгляду.

Позивач всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України, не надано доказів звернення до КП «ХТМ» із пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг (ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») та відповіді з боку відповідача на таку пропозицію.

Посилання позивача на вину відповідача у неукладені договору суд вважає необґрунтованим, оскільки, матеріали справи не містять доказів звернення позивача ОСОБА_1 до КП «ХТМ» щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг і доказів про односторонню вину в неукладені договору відповідача матеріали справи не містять.

З урахуванням цього, відсутні законні підстави для задоволення позову в цій частині.

Отже, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні та допустимі докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81, 141,263 - 265,268,273,280 - 283, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Суддя Г.М.Щепелева