Справа № 182/7746/24
Провадження № 2/0182/376/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.04.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступне.

На праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 1994 року, її чоловіку ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, помер в м.Дніпро Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1264 та видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 . На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 не складав заповіту, спадкова справа не заводилась. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка по справі - спільна донька ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла і не бажала цього робити. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась та не збиралась цього робити. Але, не знаючи положень закону про спадкування, вважала, що спадщину прийняла фактично, оскільки зареєстрована та проживає в спадковому житловому будинку, доглядає за ним, сплачує комунальні платежі, обробляє земельну ділянку, тому має можливість оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права у будь-який час. Крім того, вона звернулась за юридичною консультацією, де їй також пояснили, що, оскільки вона зареєстрована в спадковому будинку, то може оформити свідоцтво про право на спадщину в будь - який час. А також, що у зв`язку з військовим станом в країні, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану. Крім того, м.Нікополь знаходиться в зоні активних бойових дій, нотаріальні контори на той час не працювали, а виїхати в інше місто для подання заяви про прийняття спадщини вона не мала можливості. Але, коли 18 грудня 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, нею було отримано роз`яснення про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини у зв`язку з чим вимушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Тому просить ухвалити рішення про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпро Дніпропетровської області, після набрання рішенням суду законної сили, на 6 місяців.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача Івріна І.Л. на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.45), відповідачка проти задоволення позову не заперечувала (а.с.47).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно з ч.1 кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого мана.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій, має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно керуватись тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено в судовому засіданні, на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 1994 року (а.с.17-18), чоловіку позивачки ОСОБА_3 (а.с.16) належав житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, помер в м.Дніпро Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1264 (а.с.43-44) та видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с.15). На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 не складав заповіту, спадкова справа не заводилась (а.с.38-40). Крім позивачки, спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка по справі - спільна донька ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла і не бажала цього робити. Від прийняття спадщини позивачка не відмовлялась. Через юридичну неосвідченість вважала, що спадщину прийняла фактично, оскільки зареєстрована та проживає в спадковому житловому будинку, доглядає за ним, сплачує комунальні платежі, обробляє земельну ділянку, тому має можливість оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права у будь-який час. Крім того, за твердженням позивачки, те саме їй пояснили в юридичній консультації, куди вона звернулась після смерті чоловіка. Крім того, юрист пояснив їй, що у зв`язку з військовим станом в країні, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану. Більш того, м.Нікополь знаходиться в зоні активних бойових дій, нотаріальні контори на той час не працювали, а виїхати в інше місто для подання заяви про прийняття спадщини позивачка не мала можливості. Однак, коли 18 грудня 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, нею було отримано роз`яснення про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.14).

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

Судом встановлено, що позивачка як спадкоємець за законом, відповідно до діючих норм чинного законодавства, статті 1269, 1270 ЦК України, не встигла у встановлений законом строк (шість місяців) подати заяву до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини.

Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, що була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.13 Конвенції 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З наведеного вбачається, що встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпро Дніпропетровської області, на 6 місяців.

Строк для прийняття спадщини рахувати з дня набуття чинності рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал