Провадження № 2/127/744/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.04.2025 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Іпотечна компанія «базовий актив», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення зобов`язань та обтяження речового права, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Іпотечна компанія «Базовий актив» про припинення зобов`язань та обтяження речового права. Позов мотивовано тим, що 27.06.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним комерційним банком «Аркада», яке надалі змінило назву на Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Аркада» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № Л851, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 235 047,00 грн для участі у Фонді фінансування будівництва з метою інвестування в житлове будівництво на строк до 01.06.2042, а позичальник зобов`язався на умовах договору повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. З метою забезпечення кредитного договору між ПАТ АКБ «Аркада» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № Л851 від 27.06.2012, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку майнові права на квартиру, будівництво якої не завершено, та саму квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номера, номер квартири АДРЕСА_2 . 05.09.2012 на підставі іпотечного договору, приватним нотаріусом Безпалюк Л.С., було зареєстровано обтяження на майнові права на об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується доданою інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. ОСОБА_1 виконував кредитне зобов`язання та сплачував грошові кошти. З метою звірки розрахунків за кредитним договором, представник позивача у травні 2024 звернувся до банку з адвокатським запитом. У червні 2024 представник отримав відповідь від В.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «Аркада» за вих. № 486 від 24.05.2024 було повідомлено, що між АТ АКБ Аркада та Товариством з обмеженою Відповідальністю Іпотечна Компанія Базовий Актив в період часу 2005-2014 було укладено договір про відступлення права вимоги на базовий актив, який складається з зобов`язань фізичних осіб за кредитними договорами, укладеними між банком та позичальниками. Окрім того, між АТ АКБ «Аркада» та ТОВ «ІК «Базовий актив» були укладені договори доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості, які є предметом Договорів про відступлення прав вимоги. У зв`язку з розірванням, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 48 Загону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, договорів доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості, укладених між АТ АКБ Аркада та ТОВ ІК Базовий Актив в балансовому обліку АТ АКБ Аркада припинено облік вищевказаних договорів доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості. Право вимоги за іпотечним договором Л851, посвідченим 27.06.2012 приватним нотаріусом ВМНО Безпалюк Л.С. за реєстровим № 660, АТ АКБ Аркада не відступлено. Щодо уточнення суми заборгованості, рекомендовано звернутися до ТОВ ІК Базовий Актив. 3 метою встановлення точного розміру заборгованості (у випадку її наявності) та подальшого її погашення, 10.06.2024 було направлено адвокатський запит до ТОВ ІК Базовий Мстив. Адресат адвокатський запит не отримав, у зв`язку з чим такий було повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання. 04.07.2024 до ТОВ ПС Базовий Актив було направлено повторний адвокатський запит. Адвокатський запит знову було повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання. 15.10.2024, з метою з`ясування питання щодо наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором до ТОВ ІК Базовий Актив знов було направлено адвокатський запит, який було отримано 16.10.2024. Однак, до теперішнього часу відповідач відповідь не надав. Представник позивача - адвокат Чубенко М. С. 10.07.2024, 11.07.2024, 12.07.2024 та 22.08.2024 приїжджав особисто до офісу ТОВ ІК Базовий Актив, юридична адреса якого: м. Київ, б-p Лесі Українки, буд. 34 офіс 312/3. Однак, офіс був зачинений. Телефони уповноваженої особи ТОВ Базовий Актив - Лавкова О.С. відключені. 22.08.2024 з метою вирішення проблемної ситуації, адвокатом Чубенко М.С. було направлено адвокатський запит до Національного Банку України, за результатами розгляду якого було, надано відповідь № 14-004/66326 від 02.09.2024, у якій зазначено, що відповідно до п. 7.5 Кредити, що перебували на обслуговуванні в Банку, Звіту про виконання ліквідаційної процедури АТ АКБ Аркада, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.07.2024 року № 731, заборгованість за кредитними договорами, права вимоги за якими відступлені ТОВ «Іпотечна компанія «Базовий актив» станом на 01.06.2024 року відсутня. На архівному зберіганні є закрита кредитна справа (договір про іпотечний кредит № Л851) ОСОБА_1 (дата справи 27.06.2012-31.05.2024), в матеріалах якої відсутня довідка про погашення заборгованості, але є рух коштів за кредитним договором станом на 22.09.2020 та довідка від 24.01.2022 № 71 про внесення коштів на рахунок банку згідно Договору про іпотечний кредит від 27.06.2012 року № Л851 за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року. У вересні 2024 адвокатом Чубенко М. С. було направлено запит до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У вересні 2024 надійшла відповідь Фонду № 60-9486/24 від 17.09.2024 року, згідно з якою 9 липня 2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис № 056002945 про проведення державної реєстрації припинення АТ АКБ «Аркада», як юридичної особи, тому ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Повноваження Фонду, як ліквідатора АТ АКБ «Аркада», припинені. Згідно з даними архівів АТ АКБ «Аркада», які знаходяться у володінні Фонду, право вимоги з кредитним договором № Л851 від 27.06.2012 року, виконання зобов`язань за яким забезпечувалось іпотечним договором № Л851 від 27.06.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 , було відступлено на користь ТОВ «ІК «Аркада-Фонд» () згідно з договором про відступлення прав вимоги № 2135-Г від 31.07.2012 року. Забезпечення за іпотечним договором № Л851 від 27.06.2012 року було списано банком 31.07.2012 у зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором № Л851 від 27.06.2012. Згідно з договором про відступлення права вимоги № 2135-Г від 31.07.2012 року АТ АКБ «Аркада» (Цедент), за компенсацію, відступив Цесіонарію - ТОВ «Іпотечна компанія «Аркада-Фонд» () право вимоги на базовий актив, що складається з зобов`язань фізичних осіб-боржників за кредитними договорами, забезпеченими заставою або іпотекою. 31.07.2012 між ТОВ «Іпотечна компанія «Аркада-Фонд» (Довіритель) та АТ АКБ «Аркада» (Повірений) було укладено договір доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості № 2135-Г, відповідно до якого Повірений надав Довірителю представницькі послуги щодо обслуговування кредитної заборгованості. Облік заборгованості за такими кредитними договорами проводився банком на позабалансових рахунках групи 986 «Операції з обслуговування кредитів». 07.05.2024 банком припинено облік вищезазначеної кредитної заборгованості, що перебувала на обслуговуванні в Банку, а оригінали документів (кредитні договори, договори забезпечення тощо) передані на зберігання до Національного Банку України. За даними Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду в АТ КБ «Аркада» кредитна заборгованість за кредитним договором №Л851 від 27.06.2012, укладеним з ОСОБА_1 була списана банком 07 травня 2024 року у загальній сумі 209 926,44 грн. Зазначена кредитна заборгованість на рахунках позабалансового обліку, а саме: 9860 «Кредити, що перебувають на обслуговуванні в банку» та 98611 «Процентні доходи за кредитами, що перебувають на обслуговуванні в банку». Інформація про повне виконання зобов`язань за кредитним договором № Л851 від 27.06.2012 року у Фонді відсутня. 15.11.2024 представник позивача адвокат Чубенко М. С. звернувся до Національного Банку України та просив надати копію договору про відступлення прав вимоги № 2135-Г від 31.07.2012 року укладеного між АТ АКБ Аркада та ТОВ ІК Аркада-Фонд. Відповідно до відповіді Національного Банку України № 14-0004/88512 від 25.11.2024 на архівному зберіганні Національного Банку України знаходиться оригінал договору про відступлення прав вимоги № 2135-Г від 31.07.2012, укладеного між ПАТ АКБ Аркада та ТОВ «ІК «Аркада Фонд» із додатком Перелік кредитних договорів, включених до базового активу за договором відступлення прав вимоги № 2135-Г від 31.07.2012. З огляду на те, що зазначений документ містить інформацію з обмеженим доступом, у Національного Банку України відсутні правові підстави для їх надання на запит. З відкритих джерел позивачу стало відомо, що 28.08.2017 ТОВ «ІК «Аркада-Фонд» змінила назву на ТОВ ІК «Базовий актив». Про те, що 31.07.2012 АТ АКБ «Аркада» було відступлено ТОВ «ІК «Аркада-Фовд» право вимоги за кредитним договором, ОСОБА_1 стало відомо лише у травні 2024 з відповіді на адвокатський запит. Весь час він здійснював погашення кредиту на рахунки АТ АКБ «Аркада». Будь-яких вимог щодо погашення кредитної заборгованості відповідач ТОВ «ІК «Базовий актив» (ТОВ ІК Аркада-Фонд) позивачу не надсилав. У теперішній час ОСОБА_1 не може з`ясувати, чи наявна заборгованість за кредитним договором та в якому розмірі. Наявність запису щодо заборони відчуження належного позивачу нерухомого майна позбавляє його, як власника нерухомого майна, можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач вважає, що виконати його зобов`язання за кредитним договором неможливо через бездіяльність іншої сторони зобов`язальних правовідносин, а саме - ТОВ ІК Базовий актив. Зобов`язання позивача, які виникли за кредитним договором № Л851 від 27.06.2024 року, виконати неможливо через бездіяльність іншої сторони зобов`язальних правовідносин, а саме ТОВ «ІК Базовий актив. Представником позивача неодноразово направлялися адвокатські запити до відповідача з проханням повідомити про наявність заборгованості та реквізити для сплати заборгованості, якщо така є, однак відповіді позивач до теперішнього часу не отримав, на телефонні дзвінки відповідач не відповідає, офіс товариства зачинено. Таким чином, неможливість виконання зобов`язання з боку позивача полягає у позбавленні ОСОБА_1 можливості погасити заборгованість по кредитному договору (якщо така наявна) через обставини за які він не відповідає у зв`язку з бездіяльністю іншої сторони зобов`язальних правовідносин. А тому прошу визнати зобов`язання ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № Л851 від 27.06.2012 року, укладеним між ним та ПАТ АКБ «Аркада», припиненим з 17 листопада 2024 у зв`язку з неможливістю його виконання. Оскільки іпотечний договір є забезпечувальним договором кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , припинення основного зобов`язання призводить до припинення всіх іпотечних правовідносин. Просить визнати зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за договором про іпотечний кредит № Л851 від 27.06.2012 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Акціонерним комерційним банком «Аркада», припиненим з 17 листопада 2024 у зв`язку з неможливістю його виконання. Визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі іпотечного договору № Л851 від 27.06.2012, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством Акціонерним комерційним банком Аркада», посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Ларисою Сергіївною, зареєстрованого в реєстрі за № 660. Припинити обтяження майнових прав на об`єкт за адресою: АДРЕСА_4 , накладене 05.09.2012 приватним нотаріусом Безпалюк Л. С. на підставі іпотечного договору № Л851 від 27.06.2012, реєстраційний номер обтяження: 12672080, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру іпотек.

Ухвалою суду від 12.02.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

01.04.2025року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився надав суду письмові пояснення та просив розглядати справу у його відсутність.

Враховуючи вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, судом встановлено, що 27.06.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним комерційним банком «Аркада», яке надалі змінило назву на Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Аркада» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № Л851, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 235 047,00 грн для участі у Фонді фінансування будівництва з метою інвестування в житлове будівництво на строк до 01.06.2042, а позичальник зобов`язався на умовах договору повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення кредитного договору між ПАТ АКБ «Аркада» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № Л851 від 27.06.2012, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку майнові права на квартиру, будівництво якої не завершено, та саму квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будинок без номера, номер квартири АДРЕСА_2 . 05.09.2012 на підставі іпотечного договору, приватним нотаріусом Безпалюк Л.С., було зареєстровано обтяження на майнові права на об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується доданою інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Листом В.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «Аркада» за вих. № 486 від 24.05.2024 було повідомлено, що між АТ АКБ Аркада та Товариством з обмеженою Відповідальністю Іпотечна Компанія Базовий Актив в період часу 2005-2014 було укладено договір про відступлення права вимоги на базовий актив, який складається з зобов`язань фізичних осіб за кредитними договорами, укладеними між банком та позичальниками. Окрім того, між АТ АКБ «Аркада» та ТОВ «ІК «Базовий актив» були укладені договори доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості, які є предметом Договорів про відступлення прав вимоги. У зв`язку з розірванням, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 48 Загону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, договорів доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості, укладених між АТ АКБ Аркада та ТОВ ІК Базовий Актив в балансовому обліку АТ АКБ Аркада припинено облік вищевказаних договорів доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості. Право вимоги за іпотечним договором Л851, посвідченим 27.06.2012 приватним нотаріусом ВМНО Безпалюк Л.С. за реєстровим № 660, АТ АКБ Аркада не відступлено. Щодо уточнення суми заборгованості, рекомендовано звернутися до ТОВ ІК Базовий Актив.

3 метою встановлення точного розміру заборгованості (у випадку її наявності) та подальшого її погашення, 10.06.2024 було направлено адвокатський запит до ТОВ ІК Базовий Мстив. Адресат адвокатський запит не отримав, у зв`язку з чим такий було повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання. 04.07.2024 до ТОВ ПС Базовий Актив було направлено повторний адвокатський запит. Адвокатський запит знову було повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання. 15.10.2024, з метою з`ясування питання щодо наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором до ТОВ ІК Базовий Актив знов було направлено адвокатський запит, який було отримано 16.10.2024. Однак, до теперішнього часу відповідач відповідь не надав.

Згідно відповіді Національного Банку України № 14-004/66326 від 02.09.2024, відповідно до п. 7.5 Кредити, що перебували на обслуговуванні в Банку, Звіту про виконання ліквідаційної процедури АТ АКБ Аркада, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.07.2024 року № 731, заборгованість за кредитними договорами, права вимоги за якими відступлені ТОВ «Іпотечна компанія «Базовий актив» станом на 01.06.2024 року відсутня. На архівному зберіганні є закрита кредитна справа (договір про іпотечний кредит № Л851) ОСОБА_1 (дата справи 27.06.2012-31.05.2024), в матеріалах якої відсутня довідка про погашення заборгованості, але є рух коштів за кредитним договором станом на 22.09.2020 та довідка від 24.01.2022 № 71 про внесення коштів на рахунок банку згідно Договору про іпотечний кредит від 27.06.2012 року № Л851 за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року.

Згідно відповіді Фонду № 60-9486/24 від 17.09.2024 року, з якою 9 липня 2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис № 056002945 про проведення державної реєстрації припинення АТ АКБ «Аркада», як юридичної особи, тому ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Повноваження Фонду, як ліквідатора АТ АКБ «Аркада», припинені. Згідно з даними архівів АТ АКБ «Аркада», які знаходяться у володінні Фонду, право вимоги з кредитним договором № Л851 від 27.06.2012 року, виконання зобов`язань за яким забезпечувалось іпотечним договором № Л851 від 27.06.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 , було відступлено на користь ТОВ «ІК «Аркада-Фонд» () згідно з договором про відступлення прав вимоги № 2135-Г від 31.07.2012 року. Забезпечення за іпотечним договором № Л851 від 27.06.2012 року було списано банком 31.07.2012 у зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором № Л851 від 27.06.2012. Згідно з договором про відступлення права вимоги № 2135-Г від 31.07.2012 року АТ АКБ «Аркада» (Цедент), за компенсацію, відступив Цесіонарію - ТОВ «Іпотечна компанія «Аркада-Фонд» () право вимоги на базовий актив, що складається з зобов`язань фізичних осіб-боржників за кредитними договорами, забезпеченими заставою або іпотекою. 31.07.2012 між ТОВ «Іпотечна компанія «Аркада-Фонд» (Довіритель) та АТ АКБ «Аркада» (Повірений) було укладено договір доручення щодо надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості № 2135-Г, відповідно до якого Повірений надав Довірителю представницькі послуги щодо обслуговування кредитної заборгованості. Облік заборгованості за такими кредитними договорами проводився банком на позабалансових рахунках групи 986 «Операції з обслуговування кредитів». 07.05.2024 банком припинено облік вищезазначеної кредитної заборгованості, що перебувала на обслуговуванні в Банку, а оригінали документів (кредитні договори, договори забезпечення тощо) передані на зберігання до Національного Банку України. За даними Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду в АТ КБ «Аркада» кредитна заборгованість за кредитним договором №Л851 від 27.06.2012, укладеним з ОСОБА_1 була списана банком 07 травня 2024 року у загальній сумі 209 926,44 грн. Зазначена кредитна заборгованість на рахунках позабалансового обліку, а саме: 9860 «Кредити, що перебувають на обслуговуванні в банку» та 98611 «Процентні доходи за кредитами, що перебувають на обслуговуванні в банку». Інформація про повне виконання зобов`язань за кредитним договором № Л851 від 27.06.2012 року у Фонді відсутня.

Згідно Інформації з Державного реєстру іпотек від 15.05.2024 року № 3.09.2012 року був внесений запис про обтяження іпотеку, при цьому іпотекодержателем зазначений ПАТ АКБ «Аркада». Розмір основного зобов`язання 235 047,00грн.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду, наведеному у постанові від 22.05.2024 року у справі № 754/8750/19 (провадження № 14-202цс21) щодо правової природи відступлення права вимоги: Визначаючи правову природу договору про відступлення права вимоги, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на таке. Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

У частині першій статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Водночас законодавство не встановлює вимог до цих документів, зокрема не визначає, що первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові винятково оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, а так само не передбачає, що невиконання цього обов`язку має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги.

Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватися з урахуванням обмежень, встановлених приписами глави 47 ЦК України. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (пункти 56, 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18).

Сутність договору відступлення права вимоги полягає у домовленості про те, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений для первісного кредитора договором, за яким виникло таке зобов`язання. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу до припинення зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 березня 2021 року у справі № 906/174/18 (пункт 62) та від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 (пункт 34) уточнила правовий висновок, викладений у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, зазначивши, що відступлення права вимоги за договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ, якщо таке відступлення відбулося у процедурі позбавлення фінансової установи ліцензії та виведення її з ринку банківських послуг.

Відступлення права вимоги (цесія) - це саме факт заміни особи у зобов`язанні, який є правовим результатом відповідного договору. Цесія не є окремим самостійним договором. Отже, приписи ЦК України(зокрема, про відступлення права вимоги) повинні застосовуватися саме до відповідного договору (купівлі-продажу, дарування, міни тощо), правовим результатом якого є цесія. Вади предмета договору не можуть впливати на дійсність договору. Це правило застосовується до всіх договірних зобов`язань. Сама лише недійсність вимоги не зумовлює недійсності відповідного договору між первісним кредитором та новим кредитором. Недійсність вимоги зумовлює відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. У таких випадках передача недійсної вимоги за правовою природою є невиконанням чи неналежним виконанням договору, за яким було відчужено недійсну вимогу. Отже, недійсність вимоги не зумовлює недійсності відповідного договору, за яким була передана така вимога, а має наслідком відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором, врегульовану правилами ЦК України. Договір про відступлення права вимоги може бути визнаний недійсним у випадку наявності відповідної правової підстави. Наприклад, якщо такий договір укладено під впливом помилки (частина перша статті 229 ЦК України), обману (частина перша статті 230 ЦК України), насильства (частина перша статті 231 ЦК України) тощо (пункти 73, 74, 83, 92, 96, 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21).

Тож відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними договору, який може бути визнаний недійсним у разі наявності передбаченої законом підстави. Водночас відсутність у продавця оригіналів договорів, за якими відступаються права вимоги, не може впливати на дійсність договору відступлення, оскільки законодавство не передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові винятково оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, а так само не передбачає, що невиконання цього обов`язку має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина перша статті 546 ЦК України).

За загальним правилом, акцесорність означає односторонню залежність забезпечувального зобов`язання від основного зобов`язання та характеризується відсутністю взаємозалежності, а також взаємної акцесорності. Тобто саме забезпечувальне зобов`язання має похідний характер від основного та саме юридична доля забезпечувального зобов`язання наслідує юридичну долю основного, а не навпаки.

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотека є видом застави.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 898-IV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 898-IVіпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

У частинах четвертій, п`ятій згаданої статті визначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (частина перша статті 7 Закону№ 898-IV).

Аналіз параграфа 1глави 49 ЦК України та приписів Закону № 898-IV дає підстави для висновку, що іпотечне зобов`язання має похідний характер від основного зобов`язання, існує в межах основного зобов`язання і саме недійсність основного зобов`язання як договору або вимоги призводить до недійсності правочину щодо його забезпечення, а не навпаки.

З огляду на правову природу забезпечувального зобов`язання саме це зобов`язання має наслідувати юридичну долю основного зобов`язання. В разі припинення основного зобов`язання за українським правом так само припиняється і забезпечувальне зобов`язання, зокрема, в разі виконання боржником основного зобов`язання в повному обсязі.

Отже, іпотека є акцесорним видом забезпечення виконання зобов`язання, а тому поділяє долю права вимоги, яку вона забезпечує.

Відповідно до частин першої, другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтями 599-601,604-609 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання, смертю фізичної особи, ліквідацією юридичної особи.

За загальним правилом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним у належний спосіб. Так само забезпечувальне зобов`язання припиняється виконанням основного зобов`язання. Інші підстави припинення іпотечного зобов`язання мають бути врегульовані спеціальним законом або певним договором.

За загальним правилом, закріпленим у частині п`ятій статті 3 Закону № 898-IV, іпотека має похідний від основного зобов`язання характер і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з приписами статті 17 Закону № 898-IVіпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Оскільки іпотека є обтяженням, яке застосовується задля виконання зобов`язань, що виникли за умовами, зокрема, кредитного договору, то таке обтяження припиняється лише у випадках, установлених спеціальним законом. Припинення іпотеки відрізняється від припинення права іпотекодержателя, яке передбачає не припинення зобов`язань іпотекодавця, а припинення права іпотекодержателя на реалізацію своїх передбачених договором іпотеки прав, зокрема права звернення стягнення на предмет іпотеки, відчуження права вимоги тощо.

У разі відчуження кредитором прав за кредитним договором та договором іпотеки права іпотекодержателя переходять до набувача, лише якщо таке відчуження відбулося у порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Обставина повного припинення зобов`язань за кредитним договором має бути доведена в розрізі кожного зобов`язання позичальника, у тому числі щодо основної суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та іншими обов`язковими платежами, передбаченими укладеними між сторонами кредитним договором та додатковими угодами до нього. Позивач, звертаючись із подібного роду позовними вимогами, має надати суду, окрім підтверджуючих документів, розрахунок своїх зобов`язань, аби суд міг встановити хронологію видачі і погашення кожного виду зобов`язань.

Однак, позивачем не надано доказів про відсутність боргового зобов`язання за кредитним договором №Л851 від 27.06.2024року, а саме квитанцію про сплату боргу, який позивач зобов`язувався погашати відповідно до графіку повернення кредиту, який суду надано не було також та не надано власного розрахунку, яким підтверджено відсутність зобов`язань, а тому суду відсутні правові підстави для визнання зобов`язання ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № Л851 від 27.06.2012року виконаним.

Крім того, як вбачається із листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 60-9486/24 від 17.09.2024року інформацію про повне виконання зобов`язань за кредитним договором № Л851 від 27.06.2012року у Фонді відсутня.

Стосовно посилань позивача про застосування до спірних правовідносин положень ст. 607 ЦК України суд зазначає наступне.

Статтею 600 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Згідно ст. Стаття 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України).

Також, ст. 606 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України).

Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання.

Оскільки ст. 607 ЦК України регулює відносини між кредитором і боржником, неможливість виконання як підстава припинення зобов`язання означає відсутність у даного конкретного боржника (втрату боржником) можливості виконати зобов`язання.

Отже, ст. 607 ЦК України застосовується тільки в випадках, коли відповідно до чинного цивільного законодавства за неможливість виконання, що настала, не відповідає жодна із сторін. Неможливість виконання може бути викликана загибеллю майна, що є предметом зобов`язання внаслідок дії непереборної сили (зокрема, загибеллю нерухомого майна, урожаю сільськогосподарських культур тощо), перешкодами для виконання зобов`язання, що виникли в результаті дії непереборної сили, і іншими обставинами, за яких при виявленні належної дбайливості боржник не взмозі виконати зобов`язання (в зв`язку з дією непереборної сили, простого випадку або діями чи бездіяльністю іншої сторони зобов`язальних правовідносин). Як раз така неможливість виконання мається на увазі в тих положеннях Цивільного кодексу, де використовується поняття неможливості виконання.

Статтями 608-609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що неможливість витребувати у відповідача довідки про розмір заборгованості, є обставиною, що свідчить про припинення зобов`язань на підставі ст. 607 Цивільного кодексу України, адже позивач має змогу самостійно визначити наявність чи відсутність заборгованості так, як борг він мав погашати згідно графіку повернення кредиту, який є невід`ємною частиною договору про іпотечний кредит.

Крім того, кошти надані позивачу строком до 01.06.2042року, що передбаченого п. 2.1 договору про іпотечний кредит № Л851 від 27.06.2012року.

Щодо вимоги позивача про визнання припиненою іпотеку, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 11 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").

За ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі в т.ч. припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Стаття 3, 17 Закону України "Про іпотеку" зазначає, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, іпотека серед іншого припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням (Постанова КГС ВС від 29.01.2019 № 916/436/18).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 906/1130/17.

Водночас, за ст.7 Закону України визначено вимоги, які забезпечуються іпотекою. Так, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: в т.ч. збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Отже, враховуючи те, що іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: в т.ч. збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору, а зобов`язання за договором про іпотечний кредит суд вважає не виконаним, суд приходить до висновку, що вимоги в про визнання іпотеки припиненою задоволенню не підлягає.

Крім того, вимога позивача про припинення обтяження майнових прав на об`єкт нерухомого майна квартири АДРЕСА_5 , яка є похідною до вимоги про визнання іпотеки припиненою, а тому в цій частині також до задоволення не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України всі судові витрати слід покласти на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 264, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Іпотечна компанія «базовий актив», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення зобов`язань та обтяження речового права відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.05.2025року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іпотечна компанія «базовий актив», м. Київ, б-р Лесі Українки,34, офіс 312/3, .

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Суддя: