Провадження № 2/761/2210/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Протокольною ухвалою суду від 05.02.2025 року було замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на належних відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В своїх вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, з урахуванням заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування та заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 32 019,25 грн, 3% річних у розмірі 2 645,89 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 729,23 грн та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (правонаступником якого є ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал»), як виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання таких послуг. Як зазначає позивач, повідомленням визначено, що фізична особа, яка користується вказаними послугами, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору.

Позивач зазначає, що відповідачі за адресою АДРЕСА_1 споживали послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення, не надали жодних повідомлень про відмову від надання вказаних послуг та договору.

Відповідно до п.1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» взяло на себе зобов`язання з надання відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідачі - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених Договором, проте останні свої зобов`язання за Договором прострочили, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.01.2017 року по 31.03.2024 року становить: 30 773,93 грн - заборгованість з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 62,02 грн - заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 183,30 грн - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 32 019,25 грн.

Так як відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги, позивач вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати.

Тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява представника позивача про слухання справи за його відсутності, в якій він зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на заявлені вимоги до суду не направили.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) ПрАТ «АК «Київводоканал» було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» як виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» до 20 серпня 2014 року для оформлення припинення надання цих послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

За змістом статті 20 Закону № 1875-ІV та пунктів 28, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з центрального опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно положень вказаних Правил централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги. Розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 року №1716 для відповідного будинку у розмірі 8,86 грн. щоквартально.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

31.05.2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, у зв`язку з чим з 01.07.2021 року вказаний договір вважається укладеним.

З матеріалів справи вбачається, що 49/100 частини квартири АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .

У зазначеній квартирі ОСОБА_1 зареєстрований з 06.11.1997 року, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 11.04.2000 року.

Плата за абонентське обслуговування по договору/особовому рахунку на місяць (для будинків, у яких встановлений вузол комерційного обліку) з 01.07.2021 року по 31.10.2021 року становила 23,45 грн, з 01.11.2021 року по 31.01.2022 року становила 23,52 грн, з 01.02.2022 року по 30.04.2024 року становила 39,19 грн.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 є власником 49/100 частини квартири АДРЕСА_2 з 30.09.1996 року та зареєстрована у ній, і відповідно до закону зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, судом було встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та останні споживали житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою у період з 01.01.2017 року по 31.03.2024 року.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.01.2017 року по 31.03.2024 року заборгованість за послуги, надані споживачам 49/100 частини квартири АДРЕСА_2 становить: 30 773,93 грн - заборгованість з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 62,02 грн - заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 183,30 грн - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 32 019,25 грн.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, не надали доказів що сума заборгованості є меншою чи відсутня.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідачі не сплачували за надані послуги, суд приходить до висновку про стягнення в рівних частках з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, а також з внесення плати за абонентське обслуговування та внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку за період з 01.01.2017 року по 31.03.2024 року у розмірі 32 019,25 грн.

При цьому, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3 % річних у розмірі 2 645,89 грн та інфляційних втрат у розмірі 11 729,23 грн.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення на його користь витрат з отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у сумі 45,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано доказів, що зазначені витрати пов`язані з розглядом даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 77-81, 89, 95, 141, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 322, 526, 625, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, адреса: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, з внесення плати за абонентське обслуговування та зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку за період з 01.01.2017 року по 31.03.2024 року в сумі 32 019,25 грн, 3% річних в сумі 2 645,89 грн та інфляційні втрати в сумі 11 729,23 грн, а всього 46 394 (сорок шість тисяч триста дев`яносто чотири) гривни 37 копійок.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00, грн, тобто по 757,00 грн з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула