Справа № 574/1085/23
Провадження №2/574/6/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суду Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя, який мотивує тим, що 06.06.2015 року Глухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 96, між ОСОБА_4 та нею зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 04.10.2023 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми шлюб між ними було розірвано та вони повністю припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, вона з сином проживають окремо від відповідача.

23.03.2021 року вони у період шлюбу, за спільні кошти подружжя придбали автомобіль Renault Megane, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . Орієнтовна ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 5000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 20.10.2023 становить 183059,00 гривень. При цьому, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу вартість транспортного засобу становить - 140000,00 грн. Однак, відповідач забрав спільний автомобіль собі, вчиняє дії щодо його продажу та не бажає добровільно поділити спірне спільне майно.

З огляду на вказане, просила визнати транспортний засіб - автомобіль Renault Megane, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частки вказаного транспортного засобу в розмірі 70000,00 грн., припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у спільному майні. Також просила стягнути з відповідача на її користь усі судові витрати по справі, а саме судові збори, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, поштову кореспонденцію і за проведення експертизи.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

14.11.2023 року від представника відповідача адвоката Луніки Т.Я. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній пояснив, що зазначений в позовній заяві автомобіль Renault Megane, 2005 року випуску, дійсно був придбаний відповідачем згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5607/21/003756 від 23.03.2021 р. за суму 140000,00 грн. Однак для визначення ціни позову не може бути застосована «орієнтовна ринкова вартість» або «вартість згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу». Автомобіль був куплений в 2021 році, а тому за два роки експлуатації автомобіль не може мати ту саму вартість. Також суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів належності зазначеного у позові майна відповідачу та ціни позову.

Крім того, за договором купівлі-продажу транспортного засобу №4607/23/000443 від 15.08.2023 р. відповідач продав транспортний засіб марка: Renault, модель Megane року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_5 . Ціна транспортного засобу згідно вищезазначеного договору складає 10000,00 грн. У зв`язку вищезазначеним відповідач згоден на виплату позивачу половину вартості автомобіля згідно купівлі-продажу транспортного засобу №4607/23/000443 від 15.08.2023 р., а саме 5000,00 грн.

На підставі вищезазначеного, просив суд відмовити у позовних вимогах ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу Renault Megane, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 70000,00 грн., припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у спільному майні. Прийняти рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частки вказаного транспортного засобу в розмірі 5000,00 грн., припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у спільному майні. У разі ухвалення рішення по справі на користь відповідача включити до судових витрат стягнення з позивача - ОСОБА_3 , суму витрат відповідача - ОСОБА_4 на послуги адвоката - Луніки Т.Я. в розмірі 10000,00 грн..

22.11.2023 року від представника позивачки адвоката Якименко О.І. до суду надійшла відповідь відзив на відзив, в якій остання зазначила, що на момент придбання (купівлі) спірного транспортного засобу, який є об`єктом спільної власності подружжя, його орієнтовна вартість становила 140000,00 грн.. При цьому, у своєму відзиві відповідачем приєднано до матеріалів даної справи копію договору купівлі-продажу 4607/23/000443 від 15.08.2023, за яким спірний автомобіль продано ОСОБА_6 , за домовленістю сторін, за 10000,00 грн.. Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. Просила суд врахувати вищевказану відповідь при ухваленні судового рішення.

Крім того, 22.11.2023 року від представника позивачки адвоката Якименко О.І. надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.02.2023 року клопотання представника позивачки Якименко О.І. задоволено та призначено у даній справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Яка ринкова вартість транспортного засобу, марки «Renault megane», 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , на дату його продажу 15.08.2023 року? Витрати по оплаті експертизи покладено на позивача ОСОБА_3 .. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

14.03.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 26.02.2024 року.

Постановою колегією суддів Сумського апеляційного суду від 24.09.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка подана його представником адвокатом Лунікою Т.Я., залишено без задоволення.

15.10.2024 року від судового експерта Варухи В.О. до суду надійшло клопотання про витребування додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 16.10.2024 року поновлено провадження у справі для вирішення вказаного клопотання експерта.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 12.12.2024 року клопотання судового експерта Варухи В.О. про витребування додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи, та уточнення, поставленого на вирішення експерта питання, задоволено. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

05.02.2025 року до суду надійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 07.04.2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились та про причини неявки не повідомили.

Представник позивачки адвокат Якименко О.І. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що спірний автомобіль було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, однак відчужено відповідачем без згоди позивачки, а тому остання має право на компенсацію частини його вартості.

Представник відповідача Луніка Т.Я. просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, пояснивши, що позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву, щодо часткового визнання позову в сумі 5000 грн. на даний час змінилась, а тому позовні вимоги вони не визнають у повному обсязі. Також представник відповідача вказав, що спірний транспортний засіб дійсно було придбано сторонами за спільні кошти подружжя в розмірі 140000 грн., однак в подальшому під час перебування в зареєстрованому шлюбі зі згоди позивачки, отриманої під час телефонної розмови, проданий відповідачем за 10000 грн. При цьому кошти отримані від продажу спірного автомобіля були порівно поділені між сторонами.

Заслухавши доводи представників сторін дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.06.2015 року між сторонами у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який було зареєстровано Глухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №96 (т.1 а.с.12).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про народження (т.1 а.с.13).

23.03.2021 року між ТОВ «Автотрейд-Суми» та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 4607/21/003756, з якого вбачається, що ОСОБА_4 придбав автомобіль Renault Megane, 2005 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_2 , ціна транспортного засобу складає 140000,00 грн. (т.1 а.с.19).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14.08.2023 року (т.1 а.с.14-17).

З копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 4607/23/000443 від 15.08.2023 р., вбачається, що ТОВ "Автотрейд-Суми" на підставі договору комісії від 14.08.2023 року, укладеного з власником транспортного засобу, відчужило ОСОБА_6 транспортний засіб Renault Megane, 2005 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , ціна транспортного засобу за домовленістю сторін складає 10000,00 грн. (т.1 а.с.90).

Як вбачається з відповіді ТСЦ МВС №5946 №31/18/5946-39МУ від 21.10.2023, наданої на запит адвоката Якименко О., згідно з обліковими даними ЄДР МВС за період з 06.06.2015 по 17.10.2023 за громадянином ОСОБА_4 зареєстровано транспортні засоби: 23.03.2021 автомобіль Renault Megane, 2005 року випуску, який 16.08.2023 перереєстровано на громадянина ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТОВ «Автотрейд-Суми» від 15.08.2023, №4607/23/000443 (т.1 а.с.115).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до вимог ст.12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст.89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що спірний транспортний засіб Renault Megane, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний ОСОБА_4 під час його перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 за спільні кошти подружжя.

Таким чином, оскільки спірний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд без письмової згоди позивачки, то остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості такого транспортного засобу.

Згідно висновку експерта №1/2025 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи дійсна ринкова вартість подібного за своїми якостями колісного транспортного засобу марки Renault Megane, 2005 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , без його огляду, за матеріалами наявними справі, фактично підтверджених доказів, як вихідних експертизи, станом цін на 15.08.2023 року, без урахування ПДВ, складає: 171140,00 грн. (т.2 а.с. 43-74).

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що спірний автомобіль був проданий відповідачем за згодою ОСОБА_3 та саме за 10000 грн., половину з яких отримала позивачка, не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на їх підтвердження суду не надано.

Крім того, у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечувала проти стягнення на користь позивачки компенсації вартості спірного автомобіля, зазначеної в договорі купівлі-продажу від 15.08.2023 року, в сумі 5000 грн., що спростовує отримання позивачкою коштів від продажу автомобіля.

Відчуження відповідачем 15.08.2023 року спірного автомобіля за 10000 грн. викликає суду обґрунтовані сумніви, оскільки 23.03.2021 року відповідач його придбав за 140000 грн., однак представник відповідача в судовому засіданні не зміг пояснити, в зв`язку з чим автомобіль за час перебування у власності сторін близько двох років втратив більше 90% своєї вартості.

Згідно інформації Управління патрульної поліції в Сумській області №198-Аз від 20.11.2023 р., наданої адвокату Якименко О., відповідно до облікових даних Інформаційної системи Інформаційного порталу Національної поліції України, дорожньо-транспортних пригод за участю автомобіля Renault Megane, кузов: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 зареєстровано не було (т.1 а.с.142).

При цьому під час розгляду судом клопотання експерта про надання додаткових відомостей щодо спірного транспортного засобу, необхідних для визначення його вартості, представник відповідача про наявність на час продажу відповідачем спірного автомобіля у нього пошкоджень або інших суттєвих дефектів не повідомляв.

На неповноту чи необґрунтованість вищевказаного висновку експерта представник відповідача також не покликався.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому компенсація вартості частки спірного транспортного засобу підлягає стягненню на користь позивачки в межах заявлених позовних вимог в розмірі 70000 грн., оскільки розмір позовних вимог в порядку, передбаченому ЦПК України, нею не збільшувався.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з правилами частин першої та другої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві представником позивача було зазначено орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу, які позивачка понесла та очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в сумі 10000 грн., яку і просила представник позивачки в судовому засіданні стягнути з відповідача.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивачки, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 ЦПК України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.04.2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, оскільки позов підлягає повному задоволенню, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути, понесені нею судові витрати у розмірі 1610,4 грн. на сплату судового збору, 10000 грн. на правову допомогу, та 3786,4 грн. на проведення експертизи.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати транспортний засіб - автомобіль Renault Megane, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 70000 (сімдесят тисяч) грн. в рахунок компенсації вартості частки транспортного засобу Renault Megane, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , припинивши право власності ОСОБА_3 на частку в спільному майні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп., на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн. та на проведення експертизи в сумі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Повне судове рішення складено 30.04.2025 року.

Суддя Т.Р. Гук