К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року місто Київ

справа № 752/4898/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/7098/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного некомерційного підприємства "Національний інститут раку" на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Хоменко В.С. від 13 листопада 2024 рокуу справі за позовом державного некомерційного підприємства "Національний інститут раку" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ДНП "Національний інститут раку" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що наказом Інституту онкології Академії медичних наук України № 40-О від 11 березня 2004 року (розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1186-р від 24 грудня 2007 року перейменовано на ДУ "Національний інститут раку") ОСОБА_1 переведено на посаду комірника харчоблоку з 1 березня 2004 року, а наказом № 224-к від 21 листопада 2022 року її звільнено з 25 листопада 2022 року із займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін).

ОСОБА_1 була матеріально-відповідальною особою, що підтверджується посадовою інструкцією комірника харчоблоку та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Наказом № 40кн від 26 лютого 2021 року створено комісію з проведення інвентаризації продуктів харчування, які рахуються в підзвіті комірником харчоблоку ОСОБА_1 . Відповідно до звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів та протоколу інвентаризаційної комісії від 30 вересня 2021 року виявлено нестачу продуктів харчування на загальну суму 375 750 грн 85 коп.

Актом списання нестачі запасів № 1090 від 30 вересня 2021 року, у зв`язку з виявленням розбіжностей між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю, харчові продукти вилучено з бухгалтерського обліку та виставлено нестачу, який підписано матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 375 750 грн 85 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року у задоволенні позову ДНП "Національний інститут раку" відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач не довів укладення з відповідачем договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що виключає можливість покладення на неї матеріальної відповідальності за завдану шкоду. Також не було доведено факту нестачі матеріальних цінностей та розміру заявлених у позові збитків. Крім того, інвентаризація активів і зобов`язань та оформлення її результатів були проведені з порушенням вимог Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року № 879.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ДНП "Національний інститут раку", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що відповідно до пункту 4.1.3. розділу 4 посадової інструкції комірника, з яким ОСОБА_2 була ознайомлена 4 серпня 2021 року, комірник несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди позивачу та третім особам у порядку, визначеному законодавством України.

Крім того, наказом Інституту онкології Академії медичних наук України від 11 березня 2004 року відповідача, яка займала посаду завідувача складом харчоблоку, у зв`язку зі зміною штатного розпису переведено на посаду комірника. Водночас з ОСОБА_1 та Національним інститутом раку було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до пункту 5 якого, дія договору розповсюджується на весь час роботи з довіреними працівнику матеріальними цінностями підприємства.

Отже, протягом роботи в ДНП "Національний інститут раку" з 23 січня 1989 року по 21 листопада 2022 року відповідач несла відповідальність за збереження ввірених їй матеріальних цінностей та мала забезпечити ведення відповідної документації.

Також зазначає, що ні перед початком інвентаризації, ні під час проведення, ні після завершення, ОСОБА_1 не оскаржувала порядок її проведення.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 посилаючись на те, що доводи скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ДНП "Національний інститут раку" - Гайова І.В. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстава та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що наказом Інституту онкології Академії медичних наук України від 11 березня 2004 року № 40-О, відповідача (зав. складом харчоблоку) з 1 березня 2004 року в зв`язку із зміною штатного розпису переведено на посаду комірника того ж персоналу (а.с. 6).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1186-р від 24 грудня 2007 року, Інститут онкології Академії медичних наук України передано в підпорядкування управління та перейменовано на державну установу "Національний інститут раку".

Указом Президента України від 3 лютого 2009 року № 67/2009 державній установі "Національний інститут раку" надано статус національного і перейменовано в Національний інститут раку.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 року № 955-р "Про погодження реорганізації Національного інституту раку" наказом МОЗ України від 16 листопада 2022 року № 2089 вирішено припинити Національний інститут раку шляхом перетворення в ДНП "Національний інститут раку".

Наказом ДНП "Національний інститут раку" від 21 листопада 2022 року № 224-К, комірника харчоблоку ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 25 листопада 2022 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1.5. Посадової інструкції комірника харчоблоку Національного інституту раку, з якою ОСОБА_1 ознайомилася 19 лютого 2018 року, комірник харчоблоку є матеріально-відповідальною особою з якою підприємство укладає договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 141-142, 142 зворот).

Розділом 3. "Обов`язки" вказаної Інструкції передбачено, зокрема: прийом до комори продуктів харчування, їх зважування (пункт 3.2.); облік матеріальних цінностей, які зберігаються в коморі та ведення звітної документації з переміщення останніх. Ведення документації облікових книг (постачання, витрати, залишок) (пункт 3.9.).

Також, згідно з пунктом 1.4. Посадової інструкції комірника харчоблоку Національного інституту раку, з якою 4 серпня 2021 року ознайомлено відповідача, комірник харчоблоку є матеріально відповідальною особою, з якою між нею та

підприємством укладається відповідний договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 8-13).

Згідно з наказом ДУ "Національний інститут раку" від 4 квітня 2008 року № 58-К, ОСОБА_4 прийнято з 7 квітня 2008 року по 11 лютого 2011 року на умовах контракту на посаду директора ДУ "Національний інститут раку" (а.с. 145).

Позивачем до позову додано копію Типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між "Національний інститут раку", в особі керівника ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 як комірником продскладу, який не містить дати його укладення (а.с. 14-15).

Наказом Національного інституту раку від 26 лютого 2021 року № 40кн створено комісію для проведення інвентаризації матеріальних цінностей, які рахуються за комірником харчоблоку ОСОБА_1 , у складі: голови комісії ОСОБА_5 - провідний інженер відділу обслуговування та ремонту будівель, споруд та інженерних мереж, і членів комісії: ОСОБА_6 - заступник головного бухгалтера; ОСОБА_7 - начальник відділу обслуговування систем опалення, енергозабезпечення, водопостачання та водовідведення; ОСОБА_8 - бухгалтер І категорії відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності; ОСОБА_9 - дієт-лікар (а.с. 16).

Відповідно до зрівняльної відомості результатів інвентаризації запасів, складеної 30 вересня 2021 року за наслідками проведеної інвентаризації фактичної наявності запасів, згідно з наказом Національного інституту раку від 26 лютого 2021 року № 40кн, нестача матеріальних цінностей (продуктів харчування) становить, всього на суму 375 750 грн 85 коп. (а.с. 17-18).

Крім того, відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії від 30 вересня 2021 року, складеного за наслідками проведеної інвентаризації фактичної наявності запасів згідно з наказом Національного інституту раку від 26 лютого 2021 року № 40кн, нестача матеріальних цінностей (продуктів харчування) становить, всього на суму 375 750 грн 85 коп. (а.с. 19-21).

Згідно з актом списання запасів № 1090 від 30 вересня 2021 року, всього списано за цим актом 12 855 предметів на загальну суму 375 750 грн 85 коп. Нестача виявлена під час інвентаризації 30 вересня 2021 року, наказ від 26 лютого 2021 року № 40кн (а.с. 22).

Упродовж 2019-2021 років ОСОБА_1 , як матеріально відповідальна особа, отримувала матеріальні цінності (продукти харчування), що підтверджується інформацією з книг складського обліку запасів, накладних, видаткових накладних (а.с. 70-140, 140 зворот).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно з пунктами 1, 2, 5 частини 1 статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (які досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 135-1 КЗпП України).

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником із підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, із якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

На підтвердження укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність, позивачем надано копію Типового договору про повну індивідуальну відповідальність, у якому заповнено графи: найменування підприємства - "Національний інститут раку", працівник - "Продсклада Григорович Галина Яківна", посада -"комірник", який зі сторони адміністрації підписаний ОСОБА_4 , а також підписаний працівником.

У графі "Дата укладення договору" міститься запис "Наказ № 98-л від 5.06.89 р".

Водночас, у відповіді на відзив на позов представник позивача зауважувала, що запис щодо дати укладення договору не є датою укладання типового договору повної матеріальної відповідальності між позивачем та відповідачем, а є датою підписання наказу про зарахування відповідача на посаду комірника продовольчого складу ГОЗО.

Будь-якої іншої дати укладення вказаного вище договору він не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту укладення з відповідачем договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки наданий позивачем договір не містить його істотної умови, такої як дата укладення.

Зазначення в посадовій інструкції про те, що посада відноситься до сфери застосування повної матеріальної відповідальності саме по собі не доводить факт укладення з таким працівником договору про повну матеріальну відповідальність (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 333/7160/17).

Так, в матеріалах справи наявні дві посадові інструкції комірника харчоблоку, затверджені керівництвом Національного інституту раку, відповідно до яких комірник харчоблоку є матеріально відповідальною особою, з якою між ним та Національним інститутом раку укладається відповідний договір про повну матеріальну відповідальність: у 2018 році, з якою відповідач ознайомлена 19 лютого 2018 року; у 2021 році, з якою відповідач ознайомлена 4 серпня 2021 року.

Договорів про повну матеріальну відповідальність, укладених між комірником харчоблоку ОСОБА_1 та Національним інститутом раком, датованих 2018 роком та/ або 2021 роком позивачем не надано.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту нестачі матеріальних цінностей, як і розміру збитків, заявлених у позові, що є процесуальним обов`язком позивача.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на порушення, допущені під час проведення інвентаризації активів і зобов`язань, зокрема: відсутність підписів всіх членів інвентаризаційної комісії на відповідних документах, відсутність підпису матеріально відповідальної особи про погодження з результатами інвентаризації, невідображення дати її фактичного проведення, а також відсутність належного опису об`єктів інвентаризації та відповідних порівняльних відомостей. Зазначене не відповідає вимогам пунктів 7, 8, 11, 12, 14 розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів і зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року № 879. За відсутності належного документального підтвердження факту проведення інвентаризації у встановленому порядку, заявлені у позові обставини не можуть вважатися доведеними.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують наведених висновків суду першої інстанції та не містять нових обставин чи належних доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість зазначених висновків і потребували перевірки судом апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що відповідач не оскаржувала порядок проведення інвентаризації, не змінює правової оцінки, наданої судом першої інстанції, оскільки сам факт неоскарження не спростовує наявні в матеріалах справи порушення вимог чинного законодавства при її проведенні.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу державного некомерційного підприємства "Національний інститут раку"залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: