У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Корень В.Т.,

представника заявника Артимич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича, боржник ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської із скаргою дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В., де боржником є ОСОБА_1 , у межах виконавчого провадження 60784271.

Скарга мотивована тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В. перебуває виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_1 , виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.02.2015 на підставі судового рішення від 24 травня 2013 року у справі №308/8787/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості у розмірі 118 211,11 дол. США та 539 815,00 грн., про звернення стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості на предмет іпотеки - земельну ділянку з розташованим на ній незакінченим будівництвом житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , які належать майновому поручителю ОСОБА_1 та про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 3 219,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ. За вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП №60784271 від 03.12.2019 року.

Вказує, що 28.11.2024 за вих. №132/35738/2024 представник АБ «Укргазбанк» звернувся до приватного виконавця Лукеча О.В. з клопотанням про звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні №60784271 з примусового виконання виконавчого листа виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.02.2015 по справі №308/8787/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки (без оформлення заставної) №110/07кл-01 від 09.10.2007, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,14 га, кадастровий номер :01:001:0063, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та об`єкт незавершеного будівництва, який складається з житлового будинку літ.А, загальною площею 276,6 м.кв., житловою площею 119,5 м.кв. що знаходяться в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 .

Проте, листом від 09.12.2024 за вих. №60784271 приватний виконавець Лукеча О.В. відмовив у задоволенні клопотання АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, належний боржнику ОСОБА_1 , та повідомив про відсутність підстав для звернення стягнення у зв`язку з дією пункту 52 розділ VI ЗУ «Про іпотеку».

Представник заявника вважає, що дії приватного виконавця щодо відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки є неправомірними, такими, що суперечать чинному законодавству та грубо порушують права АБ «Укргазбанк», адже приватний виконавець всупереч положень чинного законодавства України та виконавчого документа №308/8787/13-ц, не вжив заходів, спрямованих на повне виконання виконавчого листа, адже у судовому рішенні зазначено саме про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Зауважує, що аналіз положень заяви ОСОБА_2 на отримання кредиту, кредитного договору №110/07кл від 09.10.2007 та договору іпотеки №110/07кл-01 від 09.10.2007, факт передачі в заставу нерухомого майна та сума отриманого кредиту дають підстави стверджувати, що позичальник ОСОБА_2 , будучи фізичною особою-підприємцем та обґрунтовуючи свої доходи на погашення кредиту саме доходами від підприємницької діяльності, отримав 100 000,00 доларів США безпосередньо на розвиток бізнесу (своєї підприємницької діяльності) за програмою кредитування СМП та учасників малого бізнесу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується також протокольним рішенням уповноваженого органу АБ «Укргазбанк» за №69 від 19.09.2007 про надання кредиту ОСОБА_2 .

Зокрема, у заяві на отримання кредиту мова йде про клопотання надання позичальнику кредиту у формі кредитної лінії. У протокольному рішенні ККФ №69 від 19.09.2007 ВАТ АБ «Укргазбанк» зафіксовано що до Банку звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з проханням надати кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії і уповноваженим органом Банку ухвалено надати ОСОБА_2 в рамках програми кредитування СМП та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна» кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 100 000,00 доларів США.

У пунктах 1.1 та 1.4 кредитного договору йдеться про відкриття позичальнику відновлювальної (відкличної) кредитної лінії з лімітом 100 000,00 доларів США та про надання кредитних коштів окремими траншами в межах ліміту і якщо відсутні такі умови, як неплатоспроможність позичальника та/або відсутність вільних кредитних ресурсів у Банку.

Зазначає, що у пункті 1.1. розділу «Предмет договору» договору іпотеки зафіксовано, що даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №110/07кл від 09.10.2007, наданого у формі відновлювальної (відкличної) кредитної лінії за умовами програми кредитування СМП та учасників малого бізнесу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Як наслідок, отриманий позичальником ОСОБА_2 кредит не може бути віднесений до суто споживчого кредиту, а є кредитом саме на розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна.

Наголошує, що боржник ОСОБА_1 , будучи майновим поручителем за кредитом ОСОБА_2 та укладаючи вищевказаний договір іпотеки, погодила з Банком всі істотні умови цього договору забезпечення, зокрема, й положення п. 1.1. договору іпотеки, в якому зафіксовано, що «даний договір забезпечує зобов`язання, що випливає з кредитного договору №110/07кл від 09.10.2007, наданого за умовами програми кредитування СПМ та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна».

Таким чином, до предмету іпотеки за договором іпотеки №110/07кл-01 від 09.10.2007 не може бути застосовано норму пункту 5-2 розділ VI ЗУ «Про іпотеку», внесеного Законом №2120-ІХ від 15.03.2022, оскільки, вказане нерухоме майно (земельна ділянка та житловий будинок) перебувають в іпотеці не за споживчим кредитом, а за кредитом на розвиток бізнесу, а отже, такий предмет іпотеки не обтяжений забороною примусовій реалізації з електронних торгів у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Тому, у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В. були всі законні підстави для задоволенні клопотання АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний боржнику ОСОБА_1 , та проведення всіх необхідних виконавчих дій та заходів, спрямованих на реалізацію вказаного вище предмету іпотеки з прилюдних торгів. А відмова у задоволенні зазначеного клопотання стягувана є протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси АБ «Укргазбанк».

Враховуючи викладене, просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В., що виразились у відмові задовольнити клопотання АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний боржнику ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження №60784271 по примусовому виконанню виконавчого листа №308/8787/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.02.2015 стосовно боржника ОСОБА_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечу О.В. задовольнити клопотання АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний боржнику ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження №60784271 по примусовому по виконанню виконавчого листа №308/8787/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.02.2015 стосовно боржника ОСОБА_1 , та провести всі необхідні виконавчі дії та заходи, спрямовані на реалізацію предмету іпотеки з прилюдних торгів в межах виконавчого провадження.

Не погоджуючись із заявленими вимогами, 25.12.2024 приватний виконавець Лукеча О.В. подав відзив на скаргу, зміст якого зводиться до наступного.

Вказує, що згідно 5-2 Розділу VI «Прикінцеві положення» ЗУ «Про іпотеку» - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредитна лінія надається для задоволення споживчих потреб позичальника, а кожен аркуш кредитного договору №110/07кл від 09.10.2007, у верхній частині міститься відмітку наступного тексту: «кредитний договір за програмою споживчого кредитування (під заставу ліквідного забезпечення) у вигляді кредитної лінії.

Зауважує, що згідно тексту «Заяви позичальника-фізичної особи на отримання кредиту» (уточнення: не фізичної особи - підприємця) від 05.09.2007 року - мета кредитування: Споживчі цілі (кредитна лінія).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Щодо посилання представника скаржника на положення п. 1.1. Договору іпотеки про те, що кредитний договір №110/07кл від 09.10.2007 року надано за умовами програми кредитування СПМ та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна» вказує, що він не заперечує, що положення п. 1.1. Договору іпотеки №110/07кл-01 від 09.10.2007 року містить інформацію про те, що Кредитний договір №110/07кл від 09.10.2007 року надано за умовами програми кредитування СПМ та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна», але у тексті Кредитного договору №110/07кл від 09.10.2007 року нема жодної відмітки про те, що кредитні кошти надано за умовами програми кредитування СПМ та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна».

На підставі наведеного, просить відмовити у задоволенні скарги.

Також через канцелярію суду 06.04.2025 надійшли заперечення представника боржника ОСОБА_1 адвоката Ракущинця А.А.

У поданих запереченнях вказує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зроблено висновок, що 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування.

Вказує, що в заяві про видачу кредиту вказано, що кредит виданий на споживчі цілі, в кредитному договорі вказано, що даний договір виданий за програмами споживчого кредитування. Пункт 1.3 кредитного договору вказує, що кредитна лінія надається для задоволення споживчих потреб. Пункт 3.1.1 вказує, що кошти надаються на рахунок 2620 споживчий рахунок, а не 2600 рахунок приватного підприємця.

Також пункт 6.5 вказує, що додатком до договору є надання інформації, яка є обов`язковою для споживчого кредитування відповідно до Постанови НБУ №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", тобто саме для споживчого кредиту.

Ці підстави дають стверджувати, що кредит був споживчий, а відтак на нього поширюються положення та норми, визначені законодавством для споживчого кредитування.

Крім того, відповідно до Закону України «Про іпотеку», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив задоволити таку у повному обсязі.

Приватний виконавець Лукеча О.В. не скористався правом на участь у судовому засіданні, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, згідно поданого відзиву просить відмовити у задоволенні скарги.

Боржник ОСОБА_1 та її представник Ракущинець А.А. також не скористалися правом на участь у судовому засіданні, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, згідно поданих заперечень у задоволенні скарги просять відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В. перебуває виконавче провадження №60784271 з примусового виконання: виконавчого листа №308/8787/13-ц, виданого 10.02.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитної заборгованості у розмірі 118 211,11 дол. США та 539 815,00 грн., про звернення стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості на предмет іпотеки - земельну ділянку з розташованим на ній незакінченим будівництвом житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , які належать майновому поручителю ОСОБА_1 та про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 3 219,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

З матеріалів справи слідує, що ПАТ АБ «Укргазбанк» зверталося до приватного виконавця із клопотанням про звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні №60784271 з примусового виконання виконавчого листа виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.02.2015 по справі №308/8787/13-ц, у задоволенні якої виконавцем було відмовлено.

З оглянутого листа приватного виконавця Лукечі О.В. про відмову у задоволенні клопотання №60784271 від 09.12.2024 судом встановлено, що підставою для відмови у вчиненні такої виконавчої дії стали вимоги пункту 5-2 розділу VI ЗУ «Про іпотеку».

За приписами п. 5-2 розділу VI ЗУ «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Згідно наявної в матеріалах копії заяви на отримання кредиту ОСОБА_2 від 05.09.2007 року, останній просив розглянути питання щодо надання кредиту саме на споживчі цілі, відповідно до п. 1.3 Кредитного договору №110/07кл кредитна лінія надається для задоволення споживчих потреб позичальника, а також на кожному аркуші вказаного кредитного договору у верхній частині міститься відмітка наступного тексту: «кредитний договір за програмою споживчого кредитування (під заставу ліквідного забезпечення) у вигляді кредитної лінії».

Суд відхиляє доводи заявника про те, що кредитні кошти надано за умовами програми кредитування СПМ та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна», оскльки аналіз вищевказаних документів дає підстави стверджувати про те, що Кредитний договір №110/07кл від 09.10.2007 є споживчим, а відтак, на нього поширюються положення та норми, визначені законодавством для споживчого кредитування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем Лукечею О.В. правомірно відмовлено ПАТ АБ «Укргазбанк» у зверненні стягнення на предмет іпотеки, належний боржнику ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №60784271 по примусовому по виконанню виконавчого листа №308/8787/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 10.02.2015 з посиланням на п. 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що вимоги скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 18, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 258-260, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича, боржник ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе