Справа № 308/7659/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Газій А.Ю., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Німець О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою, передачу у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивачів та відповідачів.

16.06.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, в якій просили суд:

в частині вимог до Середнянської селищної ради та до ОСОБА_1 :

-визнати незаконним та скасувати рішення Киблярівської сільської ради від 20.09.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради, а також передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0870 га, кадастровий :11:016:0030, громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради.

в частині вимог до ОСОБА_1 :

-скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри; припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

а) земельна ділянка з присвоєним кадастровим номером :11:016:0030, власником якої на даний час являється відповідач ОСОБА_1 , належить у порядку спадкування позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як рішенням Киблярської сільської ради від 06.03.1997 була передана у приватну власність їх покійного батька ОСОБА_5 , право власності якого на зазначену земельну ділянку не було припинено в порядку, встановленому законом;

б) межі земельної ділянки з присвоєним кадастровим номером :11:016:0030, власником якої на даний час являється відповідач ОСОБА_1 , накладаються на земельну ділянку ОСОБА_2 , через що останній не може зареєструвати належну йому земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі прав власності та їх обтяжень.

16.09.2021 представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що спірна земельна ділянка не входила до складу спадщини позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як була вилучена у спадкодавця ОСОБА_5 за його згодою рішенням Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.03.2006. ОСОБА_2 не надав доказів того, що межі земельної ділянки №:11:016:0030, яка належить ОСОБА_1 , накладаються на земельну ділянку ОСОБА_2 . Наданий позивачем акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки від 13.12.2019 не встановлює жодного порушення меж суміжних земельних ділянок, а констатує, що земельна ділянка ОСОБА_1 не перетинається із земельною ділянкою ОСОБА_2 . ОСОБА_2 було погоджено фактичні межі сусідньої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому - передачі межових знаків на зберігання. ОСОБА_2 не довів, що має місце порушення його прав.

Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області відзив на позов не надала.

27.09.2021 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив, який мотивує тим, що право на спірну земельну ділянку батько неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 був позбавлений неправомірно, всупереч його волі. Зазначає, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки від 13.12.2019 є достатнім доказом та дає змогу дійти висновку про наявність накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0082 га /т.1, 96-100/.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

06.07.2021 позивачі вимоги ухвали суду про залишення позову без руху від 22.06.2021 виконали, подавши до суду позовну заяву у новій редакції, її копію для відповідачів, квитанцію про сплату судового збору /т.1, а.с.64-73/.

09.09.2021, 07.10.2021 представником відповідача Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи /т.1, а.с.102, 106-107/.

30.09.2021 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи / т.1, а.с.104/.

10.01.2022 від позивачів ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діяла законний представник ОСОБА_6 , до суду надійшла заява про зміну предмета позову, згідно з якою відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України просили: у частині вимог до Середнянської селищної ради та ОСОБА_1 : визнати незаконним та скасувати п. 1 рішення Киблярівської сільської ради від 23.03.2006 у частині вилучення у ОСОБА_5 земельної ділянки, виділеної під забудову в урочищі «Лазки»; визнати незаконним та скасувати рішення Киблярівської сільської ради від 20.09.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради, а також передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради. У частині вимог до ОСОБА_1 : скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри; припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0082 га, кадастровий номер :11:016:0030, що належить ОСОБА_2 відповідно до державний акт про право власності на землю серії І-ЗК № 007869 /т.1., а.с.109-110/.

02.02.2022 від представником відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на заяву про зміну предмету позову /т.1, а.с.123 -125/.

25.08.2022 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи /т.1, а.с.128/.

23.11.2022, 08.12.2022, 02.10.2023 представником відповідача Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області подані до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника органу місцевого самоврядування /т.1, а.с.130-135, 156-157/.

15.05.2023 ОСОБА_6 , яка діяла як законний представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подано до суду заяву про відмову від позову в частині заявлених позовних вимог про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення Киблярівської сільської ради від 23.06.2006 у частині вилучення від ОСОБА_5 земельної ділянки, виділеної під забудову в урочищі «Лазки» /т.1, а.с.138-139/.

20.09.2023 року представниками позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 подано до суду спільне клопотання про відкладення розгляду справи /т.1, а.с.154/.

03.10.2023 позивачем ОСОБА_7 подано до суду заяву про відмову від позову в частині заявлених позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування п. 1 рішення Киблярівської сільської ради від 23.06.2006 у частині вилучення від ОСОБА_5 земельної ділянки, виділеної під забудову в урочищі «Лазки», про закриття провадження у справі в цій частині /т.1, а.с.159/.

08.10.2023 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду уточнену позовну заяву, згідно з вимогами якої просив суд: 1) в частині вимог до Середнянської селищної ради та ОСОБА_1 : визнати незаконним та скасувати рішення Киблярівської сільської ради від 20.09.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030 у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради, а також передано у власність земельну ділянку площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030 громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради; 2) в частині вимог до ОСОБА_1 : скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030 для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри /т.1., 160-170/.

10.10.2023 представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності /т.1, а.с. 171/.

25.10.2023, 13.11.2023 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи /т.1, а.с.180-181/.

05.12.2023 представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду заяву про відкладення розгляду справи/ т.1, а.с.183/.

25.01.2024 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про ознайомлення із справою /т.1, а.с.188-189/.

15.02.2024 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання, а саме: чи накладається земельна ділянка належна ОСОБА_1 , площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярської сільської ради на земельну ділянку, належну позивачу ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності серії І-ЗК №007869 від 23.03.2001 року, площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярської сільської ради /т.1., а.с. 191-193/.

18.10.2024 до суду надійшов висновок судової земельно технічної експертизи № 10/24 16.10.2024 /т.2, а.с.1-29/.

24.10.2024, 11.11.2024 представниками позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_1 подані до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи /т.2, а.с.32,35/.

25.11.2024, 10.12.2024, 23.12.2024, 19.02.2025 представником відповідача Шипа М.П. подано до суду заяву про перенесення розгляду справи /т.2, а.с.37,39,42,52/.

20.02.2025 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника /т.2, а.с.55/.

14.03.2025 представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду заяву про перенесення розгляду справи /т.2, а.с.64/.

17.03.2025 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Німець О.М. подано до суду заяву про виклик свідка ОСОБА_8 /т.2, а.с.75-76/.

18.03.2025 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Німець О.М. подано до суду заяву про приєднання до матеріалів справи доказу висновку експерта за результатами проведеної земельно технічної експертизи E03/2025 /т.2, а.с.78-114/.

В судовому засіданні 23.04.2025 представник відповідача ОСОБА_1 відмовилася від допиту свідка ОСОБА_8 .

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.06.2021 в складі головуючого судді Сарай А.І. позовну заяву залишено без руху /т.1, а.с.59-61/.

Ухвалою суду від 26.08.2021 в складі головуючого судді Сарай А.І. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання /т.1, а.с.83-84/.

Ухвалою суду від 15.05.2023 в складі головуючого судді Сарай А.І. заяву ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляла законний представник ОСОБА_6 , про зміну предмету позову - залишено без руху /т.1, а.с. 142-145/.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2023 року головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяну О.В.

Повторний автоматизований розподіл судової справи здійснено відповідно до наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №146/02-07 від 13.07.2023 року на підставі пунктів 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), 17.07.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №308/5640/22 (провадження № 1-кп/308/468/22) з метою заміни головуючого судді Сарай А.І./т.1, а.с.147-149/.

Ухвалою суду в складі головуючого судді Голяни О.В. від 26.07.2023 прийнято до провадження зазначену цивільну справу /т.1, а.с.150/.

Ухвалою суду від 26.07.2023 заяву позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляла законний представник ОСОБА_6 , від 10.01.2022 про зміну предмету позову повернуто. В задоволенні заяви ОСОБА_6 , яка являється законним представником неповнолітнього ОСОБА_4 , а також заяви ОСОБА_3 , який на момент розгляду справи досяг повноліття, про відмову від позову з частині заявлених позовних вимог про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення Киблярівської сільської ради від 23.06.2006 в частині вилучення від ОСОБА_5 земельної ділянки, виділеної під забудову в урочищі «Лазки», відмовлено. Заяву позивача ОСОБА_2 від 08.10.2023 про зміну підстав позову повернуто останньому /т.1, а.с.174-177/.

Ухвалою суду від 22.03.2024 призначено судову земельно технічну експертизу, зупинено провадження по справі /т.1, а.с. 197-199/.

Ухвалою суду від 21.10.2024 відновлено провадження у справі /т.2, а.с.30/.

Ухвалою суду від 18.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Викликано до суду в якості свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Пояснення в судовому засіданні, заяви ( клопотання) учасників справи.

Позивачі ОСОБА_2 та його представник, позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник відповідача Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Німець О.М. в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити з огляду на відсутність доказів, які б встановили накладення земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_2 , на земельну ділянку ОСОБА_1 . Так, на думку представника, земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , з одного боку обмежена у розміщенні та є суміжною до земельної ділянки ОСОБА_1 , однак вона не є обмежена іншими земельними ділянками з іншого боку, тобто праворуч від ОСОБА_2 є місце і він його використовує на власний розсуд. Такі обставини доводять те, що ймовірно земельна ділянка ОСОБА_2 не накладається на ділянку ОСОБА_1 , оскільки вона може бути розміщена на 2 м праворуч.

Щодо висновку експерта №10/24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 16.10.2024 зазначила, що ОСОБА_2 у 2022 році під час розгляду справи незаконно розмістив паркан на території ділянки ОСОБА_1 . По цій межі експерт описав, що встановлюються межі користування земельною ділянкою, однак одним з видів користування земельною ділянкою є розміщення на ній споруд і якби межі йшли по новозбудованому паркану, то належні споруди ОСОБА_2 були б розміщені поза межами його ділянки, що не узгоджується з її фактичним користуванням. Отже, експерту були невідомі обставини того, що паркан був споруджений під час розгляду справи, а фактичне користування земельною ділянкою не відповідає дійсності. Експерт при проведенні експертизи самовільно створив докази, зокрема викачав координати земельної ділянки ОСОБА_1 через свій особистий кабінет, у зв`язку з чим застосував не той спосіб виміру геоданних (не дві, а три цифри після коми), що призвело до хибного висновку про те, що координати земельної ділянки ОСОБА_1 , які містяться в земельному кадастрі, відрізняються від тих, що містяться в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до даних земельно-кадастрової книги Киблярівської сільської ради за ОСОБА_2 в межах с. Кибляри рахувалося всього 0,62 га земель, за ОСОБА_5 0,41 га земель /т.1, а.с.9-10/.

Рішенням шостої сесії двадцять другого скликання Киблярівської сільської ради «Про реєстрацію земельних ділянок за будівельниками» від 06.03.1997 вирішено зареєструвати земельні ділянки за наступними забудовниками в тому числі за: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 по 0,14 га /т.1, а.с.11/.

Відповідно до виписок з рішення шостої сесії двадцять другого скликання Киблярівської сільської ради від 06.03.1997 надано ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у приватну власність земельні ділянки для будівництва житлового будинку площею по 0,14 га кожному в с. Кибляри, урочище «Лазки» /т.1, а.с.12-13/.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,54 га, що розташована на території Киблярівської сільської ради /урочище «Лазки»/ посвідчено державним актом про право власності на землю серії І-ЗК №007869 від 23.03.2001, що виданий на підставі рішення дев`ятої сесії двадцять другого скликання Киблярівської сільської ради від 29.12.1997. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки спірна земельна ділянка зазначена під № НОМЕР_1 площею 0,15 га; власником суміжної ділянки від «В» до «Г» вказано ОСОБА_5 . Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 276 /т.1, а.с.14/.

Кадастровий номер належній ОСОБА_2 земельній ділянці не присвоєно, відомості про неї відсутні в державному земельному кадастрі, втім згідно п.2 Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельна ділянка, право власності на яку виникло до 2004, вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номеру.

10.07.2008 ОСОБА_2 видано будівельний паспорт №1/06 на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника в АДРЕСА_2 , а.с.18-20/.

ОСОБА_9 на підставі рішення дев`ятої сесії двадцять другого скликання Киблярівської сільської ради від 29.12.1997 видано державний акт серії І-ЗК №ЗК-012-12768 про право власності на земельну ділянку для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,14 га, що розташована на території Киблярівської сільської ради /урочище «Лазки». Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки власником суміжної ділянки від «А» до «В» вказано ОСОБА_5 / т.1, а.с.15/.

Відповідно до акту погодження меж земельної ділянки від 1997 року, землевпорядником та представниками Киблярівської сільської ради народних депутатів в присутності представників суміжних землевласників і земелекористувань ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , погоджено межі земельної ділянки, переданої у приватну власність ОСОБА_5 , та було встановлено: спірних питань не виникало /т.1, а.с.16/.

Рішенням двадцять третьої сесії четвертого скликання Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.03.2006 року вилучено земельну ділянку, виділену під забудову, у громадянина ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 »; надано земельну ділянку в урочищі «Лазки» у приватну власність ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_4 , розміром до 0,20 га /т.1, а.с.89/.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /див. свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 30.04.2007, т.1, а.с.23/, спадкоємцями останнього першої черги за законом являються позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 /див. свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , т.1, а.с.21-22/.

Рішенням двадцятої сесії сьомого скликання Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 21.12.2017 вирішено вилучити від гр. ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,20 га землі в урочищі «Лазки» в межах с.Кибляри та переведено таку в землі запасу Киблярської сільської ради; надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,14 га землі ур. «Лазки» в межах населеного пункту с. Кибляри Ужгородського району Закарпатської області /т.1, а.с.90/.

Рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 20.09.2019 вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в ур. «Лазки» в межах с. Кибляри на території Киблярівської сільської ради /т.1, а.с.27-28/; передати у власність ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку /т.1, а.с. 25/.

Відповідно до акту прийому передачі межових знаків на зберігання без дати та номеру, межі земельної ділянки, що знаходиться в с.Кибляри урочище «Лазки» Ужгородського району Закарпатської області площею 0,0870 га, наданої ОСОБА_1 , закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 6 штук. Власниками /користувачами/ суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Зазначений акт підписано в тому числі ОСОБА_2 /т.1, а.с.91/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №252301735, земельна ділянка з кадастровим номером :11:016:0030, площею 0,0870 га, дата державної реєстрації 27.08.2019, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 /т.1, а.с.26/.

Актом позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки №1387-ДК/1322/АП/09/01-19 від 13.12.2019, що була проведена Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, встановлено факт порушення ч.5 ст.166 Земельного кодексу України при прийнятті рішення тридцять другої сесії сьомого скликання Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.09.2019. При цьому було встановлено перетин земельної ділянки ОСОБА_2 , право власності на яку посвідчено державним актом про право власності на землю серії І-ЗК №007869 від 23.03.2001, із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:016:0030, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 від 27.09.2019. Площа перетину земельних ділянок становить 0,0082 га /т.1, а.с 31-34/.

Висновком експерта №10/24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 16.10.2024, проведеної на виконання ухвали суду, стверджено, що земельна ділянка, належна гр. ОСОБА_1 площею 0,0870, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярської сільської ради перетинається, а саме: накладається на земельну ділянку, що належить гр. ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності серії І-ЗК №007869 від 23.03.2001 року, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярської сільської ради /т.2, а.с.2-29/. При цьому мотивувальній частині висновку зазначено, що площа перетину (накладання) складає 0,0078 га.

Висновком експерта №Е-03/2025 за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 17.03.2025 стверджено, що 1) встановити точне місце розташування земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності серія І-ЗК №007869 від 23.03.2001 р., площею 0,15 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, є неможливо через відсутність координат даної ділянки; 2) встановити чи накладається земельна ділянка, належна ОСОБА_1 , площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради на земельну ділянку, належну позивачу по справі ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності серія I-ЗК №007869 від 23.03.2001 року, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради, не вдається за можливе, оскільки ділянка ОСОБА_1 має координати та кадастровий номер, відтак може бути встановлене її точне місцеположення в просторі, тоді як ділянка ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності серія 1-3K №007869 від 23.03.2001 р., площею 0,15 га., таких координат немає, і встановити її чітке точне місцеположення неможливо; 3) розмістити земельні ділянки ОСОБА_1 площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради та ОСОБА_2 , що належить йому згідно державного акту про право власності серія І-ЗК №007869 від 23.03.2001 р., площею 0,15 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в урочищі «Лазки» в межах села Кибляри на території Киблярівської сільської ради так, щоб вони не обмежували/порушували права власності один одного є технічно можливо, для цього необхідно розташувати ділянку ОСОБА_2 по межі А - Б ділянки з кадастровим номером :11:016:0030 /т.2, а.с.97-114./ При цьому в висновку не зазначено, що такий підготовлений для суду.

Оцінка суду.

Щодо порушень прав позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 .

Порядок набуття, оформлення права власності та права користування земельною ділянкою визначається ЗК України.

Частиною першою статті 35 ЗК України передбачено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

За правилами пунктів «б» та «в» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Перелік правових підстав припинення права користування визначено статтею 141 ЗК України.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 141 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Згідно зі статтею 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки, а власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що «частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону».

Вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (статті 12, 40, 122 чинної редакції ЗК України, стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб .

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.

Судом в рамках даної справи встановлено відсутність порушень прав позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 , оскільки спадкодавцю ОСОБА_5 на день смерті земельна ділянка в урочищі «Лазки» Киблярівської сільської ради площею 0,14 га не належала, була вилучена від останнього за його згодою рішенням Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.03.2006, а тому до складу спадкової маси не входила.

Отже, позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не довели порушення їх прав чи безпосереднього інтересу, а тому вони є неналежними позивачам у цій справі. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9).

Щодо порушень прав ОСОБА_2 .

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої, другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт часткового накладення на земельну ділянку ОСОБА_2 земельної ділянки відповідача підтверджено висновком судової земельно-технічної експертизи № 10/24 від 16.10.2024, а також актом позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки №1387-ДК/1322/АП/09/01-19 від 13.12.2019.

Заявляючи про сумніви у правильності висновку експерта № 10/24 від 16.10.2024 з тих підстав, що експерт невірно визначив фактичні межі користування земельною ділянкою, застосував невірний спосіб виміру геоданних, клопотання про призначення повторної експертизи відповідач ОСОБА_1 не заявляв.

При цьому виготовлений на замовлення відповідача висновок судової земельно-технічної експертизи №Е-03/2025 за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 17.03.2025 не є належним та допустимим доказом, так як у ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.

Стосовно обраного позивачем ОСОБА_2 способом захисту

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором [пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19).

Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 68).

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.).

Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.

Оскільки належна на праві власності земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку, належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, та передачу такої у власність ОСОБА_1 , а також скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030; припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, пункт 143).

Оскаржуване рішення Киблярівської селищної ради від 20.09.2019 вичерпало свою дію виконанням (на підставі рішення ради здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку). Визнання цього рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес ОСОБА_2 .

Щодо вимоги скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :11:016:0030, а також припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, то у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)].

Велика палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) також вказала, що у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).

Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що у цій справі позивач ОСОБА_2 заявляє вимогу про скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, припинення право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0870 га, тобто щодо всієї земельної ділянки, а не тільки тієї її частини, що накладається на земельну ділянку відповідача. При цьому площа перетину (накладання) складає 0,0078 га.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) звернула увагу, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору.

Іншими словами, скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, припинення право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0870 га призведе до того, що ОСОБА_1 буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку позивача, а й на іншу частину земельної ділянки. Таке втручання не може визнаватися законним.

Тому в контексті обставин даної справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_1 , площею 0,0078 га та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 .

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою, передачу у власність земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області, місцезнаходження: Закарпатська область,Ужгородський район, смт. Середнє, вул. Закарпатська, 63, .

Повний текст рішення суду з врахуванням неробочих днів 03.04.2025, 04.04.2025 виготовлено 05.05.2025.

Суддя Олена ГОЛЯНА