Справа № 465/3159/25
Провадження 2-о/465/206/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участь секретаря судового засідання Гайдучок І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи - ОСОБА_4 , про продовження обмежувального припису, -

встановив:

Заявниці звернулися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заяву обгрунтовують тим, що вони, ОСОБА_1 разом з доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 . Крім того, у даній квартирі також проживає син ОСОБА_4 . Зазначають, що ОСОБА_4 зловживає алкоголем та вчиняє щодо заявниць домашнє насильство протягом тривалого часу. ОСОБА_4 поводить себе агресивніше, при цьому не зважає, що його повендінка шкодить здоров"ю брату - інваліду та іншим членам сім"ї. Крім того, чинить перешкоди у користуванні квартирою, створив антисанітарні умови для проживання, в квартирі жахливий запах, постійно з"являються посторонні люди. ОСОБА_4 принижує, ображає, обзиває та залякує заявниць, нецензурно лається, не дає спати вночі, погрожує розправою. Крім того не оплачує комунальних послуг, всі судові витрати та борги за комунальні послуги оплачують заявниці, а всі гроші витрачає на себе, регулярно відбуваються сімейні конфлікти, за які не одноразово ОСОБА_4 притягався до адміністративних правопорушень. Франківським районним судом м. Львова 20 січня 2025 року винесено обмежувальний припис відносно ОСОБА_4 . Зважаючи на викладене, вони, заявниці, змушені звернутися до суду із заявою про продовження обмежувального припису.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання учасники судового процесу не прибули. ОСОБА_4 про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заявниці подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять видати обмежувальний припис.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З довідки про склад зареєстрованих у приміщенні за вих. №03, виданої 21 січня 2025 року управителем ОСББ "Княгині Ольги, 5Б" ОСОБА_5 , вбачається, що заявниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_2 . Згідно цієї ж довідки основним квартиронаймачем був ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина також підтверджується долученою копією ордеру на жиле приміщення №001459 від 09.08.1995р.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20.01.2025 у судовій справі №465/206/25 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 строком на 3 (три) місяці. Даним рішенням втсановлено, що з акту про фактичне проживання осіб № 07 від 09.07.2024 року, який виданий ОСББ «Княгині Ольги 5Б», у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проживає, зокрема, ОСОБА_4 , який веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спритними напоями, скандалить, провокує бійки вдома, перешкоджає користуванню кухнею та обмежує пересування по квартирі решті мешканців, є небезпечними для останніх.

Ч.6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З рішення суду від 20.01.2025 вбачається, що постановами Франківського районного суду м. Львова від 08.11.2024 у справі №465/8780/245 та від 27.12.2024 у справі №465/9405/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, в матеріалах розглядуваної цивільної справи міститься копія постанови Франківського районого суду м. Львова від 11.02.2025 в справі про адміністративне правопорушення №465/475/25, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Відтак, встановлені та не потребують додаткового доказування обставини, якими заявниці обґрунтовують заяву про продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про видачу обмежувального припису.

Відповідно до змісту ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ч.5 ст.26 цього Закону передбачено, що за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Суд вважає встановленим, що між заявницями та ОСОБА_4 надалі є неприязні стосунки та останній систематично вчиняє домашнє насильство стосовно заявниць, що виражається у погрозах фізичного та психологічного насильства, сварках, нецензурних висловлюваннях, перебуванні в стані алкогольного сп"яніння за місцем проживання, вчиненням інших антисоціальних дій.

Суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства відносно заявниць, оскільки ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає, навпаки повторність його дій свідчить про небезпеку та загрозу здоров"ю заявниць.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У статті 27 Конституції України зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зазначив, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №359/10231/18 було викладено правовий висновок у подібних правовідносин про те, що «встановивши, що рішенням суду встановлено обмежувальний припис щодо кривдника, а також факти порушення ним установлених зазначеним рішенням заборон, належним чином оцінивши вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви постраждалої особи та продовження дії обмежувального припису, виданого за вказаним рішенням, строком на 2 місяці. Доводи особи, що подала касаційну скаргу, про те, що на час розгляду питання не існує жодного судового рішення про притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення насильства над заявником та їх дітьми не спростовують висновків судів у цій справі й не впливають на правильність оскаржуваних судових рішень, так як встановлення обмежувального припису не є предметом розгляду у цій справі, оскільки такий було встановлено рішенням суду, яке є чинним, а судами розглядається питання про продовження припису. Тобто у випадку продовження обмежувального припису судом повинні досліджуватися ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення».

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_4 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому останні, які є жертвами такого насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі викладеного, керуючись статями 43 44, 49; 259, 263 - 265, 293-295, 315-316, 350 - 7 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи - ОСОБА_4 , про продовження обмежувального припису задоволити.

Продовжити обмежувальний припис відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , якому визначити наступні тимчасові обмеження:

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання з потерпілими особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання потерпілих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести листування, телефонні переговори з потерпілими особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про продовження обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну адміністрацію за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Заявник 1: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заявник 2: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заявник 3: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. Кузь