Справа №464/8684/23 Головуючий у 1 інстанції:Шашуріна Г.О.
Провадження №22-ц/811/1378/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Шашуріної Г.О. від 28 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення безпідставно і незаконно нарахованих коштів,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення безпідставно і незаконно нарахованих коштів відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на функціонування системи гарячої води у сумі 2 283 грн.

Вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, натомість судове засідання проводилося без виклику сторін. Зазначає, що відповідно п. 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, який на думку позивача ним не укладався визначено, що витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, здійснюється за наявності її циркуляції. В спірному будинку (1986 року випуску), ще не була встановлена циркуляцію гарячої води, труби гарячої і холодної води заглушені в квартирах на дев`ятому поверсі.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 13 Конституції України, ст.ст.1, 5, 9 ч.1, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ст.ст. 1, 4, 7 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», ст.ст. 317, 322, 360, 382 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води, зокрема, до багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонами не заперечувалось те, що позивач є співвласником (на праві спільної часткової власності) квартири АДРЕСА_2 у даному будинку. Оскільки, житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а тому підстави для звільнення від нарахування та оплати за опалення місць загального користування, загальнобудинкових потреб на опалення та плати за абонентське обслуговування (послуга з постачання теплової енергії) відсутні. Судом установлено, що на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме зразок індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 1 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua/images/pdoggv.pdf). Згідно з пунктами 1, 2 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua. Як передбачено п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Як убачається із відомостей про нарахування та сплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, позивачем систематично, починаючи з грудня 2021 року, проводиться оплата за вказані послуги. Суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача безпідставно і незаконно нарахованих коштів за опалення місць загального користування, загальнобудинкових витрат на опалення та витрат на функціонування системи гарячої води, позивачем такі не доведено та не підтверджено об`єктивними доказами. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. Суд погоджується з переконливими доводами відповідача. Відтак, судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення безпідставно і незаконно нарахованих коштів, у якому просив:

- стягнути з ЛМКП « Львівтеплоенерго на користь ОСОБА_1 безпідставно і незаконно нараховані кошти за опалення місць загального користування в сумі 636,54 грн. та загальнобудинкові потреби на опалення в сумі 1 601,23 грн.;

- стягнути з ЛМКП « Львівтеплоенерго на користь ОСОБА_1 безпідставно і незаконно нараховані витрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води в сумі 2 283,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 є одиним із співвласників квартири АДРЕСА_3 . На підставі договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» надаються послуги з опалення квартири площею 68,8 к.м. і постачання гарячої води. Зазначав, що згідно відомостей про нарахування та оплату послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2019 року по 28.06.2023 року. З грудня 2021 року почали включати у відомість послугу з опалення місць загального користування (графа № 7 сума 636,54 грн.) та загальнобудинкові потреби на опалення (графа № 9 - сума 1 601,23 грн.). Загальна сума нарахованих витрат складає 2 237,77 грн. Згідно відомостей про нарахування та оплату послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2019 року по 28.06.2023 року з грудня 2021 року включені витрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води (графа № 6 - сума 2 283,18 грн.). На підтвердження оплати даних послуг позивач надав копії фіскальних чеків.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Згідно п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до положень ч.1 та ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Аналогічний порядок визначено Правилами надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, в яку було в подальшому внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022, що набрали чинності з 1 жовтня 2021 року, окрім зазначених Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджено також типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, в тому числі типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається із матеріалів даної справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго» є суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води, зокрема до багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Сторонами не заперечується, що позивач є співвласником (на праві спільної часткової власності) квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку.

Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме зразок індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua/images/pdoggv.pdf).

Згідно з пунктами 1, 2 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Цей договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua.

Як передбачено п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Аналогічні положення містяться в п.4 індивідуального договору.

Як убачається із відомостей про нарахування та сплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, позивачем систематично, зокрема, і з грудня 2021 року, проводиться оплата за вказані послуги, відтак між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач не довів неправильності здійснених відповідачем розрахунків жодними доказами та доказів відсутності циркуляції гарячої води у його будинку не надав ні у суд першої, ані апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, ЛМКП «Львівтеплоенерго» правомірно проводить нарахування за житлово-комунальні послуги (зокрема, гарячого водопостачання), доказів протилежного позивачем не надано, а відтак були відсутні підстави для задоволення позову та такий підставно відхилено судом першої інстанції.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра