Справа №760/8810/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районниого суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач через свого представника звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом до відповідачів, в якому просить:

- стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №30/32/18 «Авто в кредит» від 27.04.2018 у розмірі 350 693,31 грн;

- судові витрати по справі покласти на відповідачів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

12.05.2023 від представника позивача АТ «КБ «Глобус» - Верхогляда М.Л. засобами електронного зв`язку надійшло клопотання, відповідно до якого останній просив провадження у справі закрити та повернути позивачу сплачений судовий збір.

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що станом на 26.04.2023 ОСОБА_1 повністю здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, що на думку представника позивача свідчить про відсутність предмету спору та є підставою для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Але відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При зверненні в суд з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5260,40 грн.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з поданого клопотання, представник позивача наполягає на застосуванні п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України з метою повернення сплаченої суми судового збору.

Оскільки позивачем подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, клопотань про відмову від позову не надходило, проте врегулювання питань щодо заборгованості відповідача відбулось після відкриття провадження у справі і на момент подання позовної заяви предмет спору був наявний, застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не вбачається можливим, а отже суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.7 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.13, 255, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти відмову від позову та закрити провадження в справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя- Г.О. Козленко