Справа № 545/1387/20
Провадження № 2/545/10/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Білик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргової розписки безгрошовою,-

ВСТАНОВИВ:

09.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2020 року цивільний позов розподілено на суддю Гальченко О.О.

02.02.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання боргової розписки безгрошовою, яку 01.07.2021 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 уточнила, прохала визнати боргову розписку від 04.05.2020 року, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 156000 грн. безгрошовою та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Гальченко О.О. від 08.02.2021 відкрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Рішенням Вищої ради правосуддя №986/0/15-23 від 19.10.2023 року суддя ОСОБА_4 звільнена з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 року справу передано судді Путрі О.Г.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Путрі О.Г. від 08.12.2023 року справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

У підготовчі судові засідання 11.03.2024 року, 21.05.2024 року, 29.10.2024 року відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судових засідань, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду , не з`явився. (т.2, а.с. 69-71, 78-80, 91-93).

Ухвалою суду від 29.10.2024 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні 30.04.2025 року зустрічний позов ОСОБА_5 прохали залишити без розгляду, у зв?язку с неодноразовою неявкою останнього до суду. (т.2, а.с. 110).

Відповідач ОСОБА_5 у судові засідання 24.12.2024 року, 11.02.2025 року, 30.04.2025 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду (т.2, а.с. 107-109, 115-117, 127-129), доказів поважності причин неявки до суду не надав, клопотаннями про розгляд справи за його відсутності не звертався.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до ч. 1 ст.2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема розумність строків розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Одним з основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок- добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу.

У розумінні норм ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді цивільної справи.

Статтею 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;в) неявка позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача.

У випадку повторної неявки позивача до суду, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Для застосування зазначених наслідків неявки позивача в судове засідання правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначений висновок міститься в постановах Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17.

Окрім того, у постанові від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 Верховний Суд роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Не з`являючись в судові засідання, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не подавав до Полтавського районного суду заяв про розгляд справи без участі, не повідомляв суд про зміну адреси, не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Неявка позивача за зустрічним позовом позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору, у зв`язку з чим неможливо вирішити справу на підставі наявних матеріалів без пояснень останнього.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення позивача за зустрічним позовом про розгляд справи.

Таким чином,враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово не з`являвся, має місце повторна неявка позивача в судове засідання, що в силу норм ст. ст.223, 257 ЦПК України є наслідком залишення зустрічного позову без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання боргової розписки безгрошовою - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє такого позивача права повторно звернутися до суду з тотожним позовом, якщо він дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г.Путря