КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/23291/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9204/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Белінський В.А. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії АТ «ОТП Банк» щодо відмови у проведенні реструктуризації зобов`язань, передбачених кредитним договором № ML-009/070/2007 від 19 березня 2007 року неправомірними та зобов`язати АТ «ОТП Банк» провести реструктуризацію зобов`язань, передбачених кредитним договором № ML-009/070/2007 від 19 березня 2007 року (т. 1 а.с. 1-13).

Позов обґрунтовано тим, що 19 березня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ML-009/070/2007, за умовами якого позивач отримав у кредит кошти в сумі 89 550,00 доларів США.

У зв`язку з невиконанням умов договору рішенням Дарницького районного суду від 13 липня 2015 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором.

Вказував, що 19 липня 2021 року позивач подав відповідачу заяву із додатками про реструктуризацію кредитної заборгованості згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та внесеними змінами до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», які надають позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, оскільки, кредитні правовідносини, які існують між сторонами, підпадають під дію зазначеного закону.

Однак, 30 липня 2021 року відповідач відмовив позивачу у проведенні реструктуризації, посилаючись на те, що позивач не подав банку довідку про склад сім`ї та про доходи позивача і його членів сім`ї.

Зазначену відмову позивач вважав неправомірною, вказуючи на те, що він подав належні та достатні документи для здійснення реструктуризації кредиту, а тому відмова банку є протиправною (т. 1 а.с. 1-13).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено (т. 1 а.с. 108-111).

Не погодившись із рішенням суду, 31 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Белінський В.А. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (т.1 а.с. 113-120).

Не погодившись з рішенням районного суду, 07 листопада 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Колодочка П.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та додаткове рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю, а судові витрати покласти позивача (т. 1 а.с. 113-120).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що висновки суду першої інстанції здійснені з неповним дослідженням доказів та обставин у справі, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Вказував, що зобов`язання позичальників за споживчим кредитом підлягають обов`язковій реструктуризації за їх заявою, а документи про склад сім`ї, про доходи позичальника та членів його сім`ї зазначаються позичальником лише на вимогу кредитора. Проте, відповідач не направляв йому вимоги щодо зазначення у заяві про проведення реструктуризації документів про склад сім`ї, про його доходи чи членів його сім`ї, а відтак він цілком правомірно не зазначив такі документи в своїй заяві.

Крім того, квартира, яка є предметом іпотеки та виступає забезпеченням зобов`язань за кредитним договором, використовується ним як місце постійного проживання, а у його власності відсутнє інше житлове нерухоме майно.

Зазначав, що форма довідки про склад сім`ї втратила чинність згідно із наказом Міністерства соціальної політики України №1106 від 17 липня 2019 року та чинним законодавством України не передбачено процедуру отримання довідок про склад сім`ї та органу, відповідального за видачу такого виду документу.

Відтак, апелянт вважав, що банк безпідставно відмовив йому у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором, що є грубим порушенням вимог закону та прав ОСОБА_1 зокрема і на належне виконання змінених умов кредитного договору (т. 1 а.с. 113-120).

Постановою Київського апеляційного суду від 28 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану Белінським В.А. , залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року залишено без змін (т. 1 а.с. 163-170).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Белінський В.А., задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 28 червня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції(т. 2 а.с. 123-129).

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази.

Позивач ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 01 травня 2025 року був сповіщений 19 березня 2025 року повідомленням його представника - адвоката Белінського В.А. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Повідомлення (поштове) позивача ОСОБА_1 на зазначену ним адресу повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Відповідач АТ «ОТП Банк» про розгляд справи апеляційним судом 01 травня 2025 року був сповіщений 19 березня 2025 року повідомленням до Електронного кабінету в ЄСІТС Банку із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (т. 2 а.с. 135-138).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії АТ «ОТП Банк» при розгляді заяви позивача про проведення реструктуризації за кредитом були вчинені у повній відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, ч. 7 Розділу IV «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» вказаного Закону України, а відтак, для визнання таких дій неправомірними у суду відсутні передбачені законом підстави. ОСОБА_1 , звертаючись до банку із заявою про реструктуризацію, не додав до заяви інформацію про членів сім`ї позичальника та майнового стану поручителя (чоловіка/дружини/дітей); не долучено довідку про доходи позичальника, майнового поручителя і членів сім`ї; не надано розширеної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї позичальника та/або майнового поручителя. Подача вказаних документів є обов`язковими умовами для прийняття рішення про реструктуризацію, відповідно до положень п.п. 4 ч. 7 Розділу IV «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про споживче кредитування», як такі, що обов`язково подаються до заяви про проведення реструктуризації. Інші підстави для відмови у проведенні реструктуризації за кредитом були відсутні.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є позичальником за кредитним договором № ML-009/070/2007, укладеним 19 березня 2007 року між позивачем та відповідачем, за умовами якого позивач отримав у кредит кошти в сумі 89 550,00 доларів США, із цільовим призначенням для купівлі квартири (т. 1 а.с. 42-49).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року у справі № 753/22586/14 позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 48 144,81 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 3 909,66 доларів США, а всього 52 054,47 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 16 вересня 2014 року складає 676 092,30 грн., та пеню у розмірі 468,91 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року у незміненій після апеляційного перегляду частині, рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року залишено без змін.

ОСОБА_1 як споживач фінансових послуг, які йому надає відповідач у справі, 19 липня 2021 року подав АТ «ОТП Банк» заяву про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 15).

Згідно додатків до вказаної заяви, ОСОБА_1 разом із заявою направлено на адресу банку наступні документи: копія паспорту ОСОБА_1 ; копія витягу з ЄДР від 15 липня 2021 року по АТ «ОТП Банк»; копія кредитного договору № ML-009/070/2007 від 19 березня 2007 року; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; копія інформаційної довідки №266507267 від 19 липня 2021 року (т. 1 а.с. 15).

Листом АТ «ОТП Банк» від 30 липня 2021 року № 73-2-3-4-73-2-3-4-0/9623 відмовлено у проведенні реструктуризації за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . В обґрунтування відмови зазначено про те, що подана ним заява не відповідає вимогам, встановленим п.п. 4 п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме не надано документи про склад сім`ї, виданий уповноваженим на це законодавством особами, та документи про доходи іпотекодавця (позичальника) та про доходи членів його сім' (в разі їх наявності) (т. 1 а.с. 160).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Тобто, проведення реструктуризації у будь-якому випадку передбачає зміну істотних умов договору.

23 квітня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ.

Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Абзацами 1 та 3 під. 3 п. 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Крім того, підпунктом 4 п. 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у заяві проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, із матеріалів справи вбачається ОСОБА_1 є позичальником за кредитним договором № ML-009/070/2007, укладеним 19 березня 2007 року між позивачем та відповідачем за умовами якого позивач отримав в кредит кошти в сумі 89 550 доларів США, з цільовим призначенням - на купівлю квартири.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року у цивільній справі № 753/22586/14 позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 48 144,81 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 3 909,66 доларів США, а всього 52 054,47 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 16 вересня 2014 року становить 676 092,30 грн. та пеню у розмірі 468,91 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу Сироти О.М., в інтересах ОСОБА_1 , відхилено. Апеляційну скаргу Мороза В.В., подану в інтересах ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Сироти О.М. та касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2015 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року залишено без змін.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , як споживач фінансових послуг, які йому надає відповідач у справі АТ «ОТП Банк», мав право на подачу заяви про реструктуризацію заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

19 липня 2021 року ОСОБА_1 подав АТ «ОТП Банк» заяву про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором.

Згідно додатків до вказаної заяви, ОСОБА_1 разом із заявою направлено на адресу банку наступні документи: копія паспорту ОСОБА_1 ; копія витягу з ЄДР від 15 липня 2021 року по АТ «ОТП Банк»; копія кредитного договору № ML-009/070/2007 від 19 березня 2007 року; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; копія інформаційної довідки №266507267 від 19 липня 2021 року.

АТ «ОТП Банк» (кредитор) листом від 30 липня 2021 року № 73-2-3-4-73-2-3-4-0/9623 відмовив у задоволенні вказаної заяви, оскільки заява не відповідає вимогам, встановленим п.п. 4 п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме не надано документи про склад сім`ї, виданий уповноваженим на це законодавством особами, та документи про доходи іпотекодавця (позичальника) та про доходи членів його сім`ї (в разі їх наявності) (т. 2 а.с. 160).

При цьому, інших підстав для відмови у задоволенні заяви про проведення реструктуризації банк (кредитор) не навів.

Банк (кредитор) у передбаченому законом порядку не пред`являв ОСОБА_1 вимогу про надання інших документів, відсутність яких стала підставою для відмови у задоволенні заяви про проведення реструктуризації.

Відповідні висновки наведені і в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у цій справі № 753/23291/21, які з огляду на положення ст. 417 ЦПК України мають бути враховані апеляційним судом під час нового апеляційного перегляду цієї справи (т. 2 а.с. 123-129).

Однак, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до підпункту 4 п. 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у заяві проведення реструктуризації зазначаються, зокрема: документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Разом з тим, відповідачем не надано та матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідач АТ «ОТП Банк» у передбаченому законом порядку пред`являв до позивача ОСОБА_1 вимогу про надання документів, відсутність яких стала підставою для відмови у задоволенні заяви про проведення реструктуризації.

Крім того, з заяви вбачається, що у вказаній заяві зазначено усі обов`язкові реквізити визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а також долучено документи, що підтверджують інформацію зазначену у заяві.

Враховуючи викладене, відмова АТ «ОТП Банк» у проведенні реструктуризації за заявою ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що позивач не надав документи про склад сім`ї, виданий уповноваженим на це законодавством особами, та документи про доходи іпотекодавця (позичальника) та про доходи членів його сім`ї (в разі їх наявності), враховуючи, що доказів на підтвердження того, що відповідач у передбаченому законом порядку пред`являв до позивача ОСОБА_1 вимогу про надання таких документів, є неправомірною.

Посилання представника відповідача у відзиві на позов, що позивач не надав розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя), суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив, оскільки таких підстав відмови в проведенні реструктуризації Банк у своєму листі - повідомленні позичальнику від 30 липня 2021 року не зазначав (т. 1 а.с. 160).

Згідно до ст. п. 2, ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк», а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Згідно з ч.ч. 1,13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та судовий збір у розмірі 1 816,80 грн. за розгляд судом апеляційної інстанції слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у проведенні реструктуризації зобов`язань, передбачених кредитним договором № ML-009/070/2007 від 19 березня 2007 року.

Зобов`язати АТ «ОТП Банк» провести реструктуризацію зобов`язань, передбачених кредитним договором № ML-009/070/2007 від 19 березня 2007 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ - 21685166) на користь держави 1 211,20 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1816,80 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 01 травня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова