Провадження №2/523/2420/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бокова О.М.,

за участі секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 7 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.09.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/11004/16-ц було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на сьогоднішній день проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Дитина є інвалідом з дитинства підгрупи «А» та має діагноз: синдром Ретта; фоксальна симптоматична епілепсія з комплексними парціальними припадками, спастичний тетраперез, порушення функції тазових органів по центральному типу, конгітивна недостатність, фіксований еквіно- варус обох стоп, у зв`язку з чим є лежачою хворою без навичок самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду.

28.12.2024 року позивачкою було подано позов до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивачка вказує, що догляд за хворою дитиною та її лікування потребує значних матеріальних витрат. За період з листопада 2023 р. по жовтень 2024 р. включно позивачка витратила загалом 51 498,85 грн., що підтверджується видатковими документами, призначеннями лікарів, індивідуальною програмою реабілітації. На медикаменти було витрачено 6391,97 грн. На медичне обслуговування було витрачено 3719,75 грн. На засоби гігієни було витрачено 37 272,23 грн. Також з метою підтримання гігієни та через неможливість самотужки доставати дитину до ванної кімнати мною були придбані: ванна для миття пацієнта в ліжку, портативний душ, водонепроникний наматрацник. Для забезпечення комфортних умов для дитини також був придбаний спальній мішок, доцільність використання якого пояснюється тим, що дитина не контролює рухів уві сні та розкривається. На придбання вищевказаних речей було витрачено 4 114,90 грн. Частина ліків та підгузків, що фінансується з державного бюджету та отримана мною за рецептами безкоштовно, до позову не включена. Безкоштовні рецепти, за якими ліки та підгузки не було отримано через відсутність в наявності в аптечному пункті протягом дії рецепту (1 місяць).

Оскільки відповідач є здоровим та працездатним, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні немає, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38624,14 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі від 27.01.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився. Позовні вимоги не визнав, вказав, що заперечує проти позовних вимог. Зазначив позивачка підміняє квитанції про оплату, але спростувань на підтвердження не надав. Письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить висновку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.09.206 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/11004/16-ц було розірвано.

Від даного шлюбу колишнє подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства підгрупи «А» та має діагноз: синдром Ретта; фоксальна симптоматична епілепсія з комплексними парціальними припадками, спастичний тетраперез, порушення функції тазових органів по центральному типу, конгітивна недостатність, фіксований еквіно- варус обох стоп, у зв`язку з чим донька є лежачою та потребує стороннього догляду. Даний факт підтверджується доданою до матеріалів справи копією Медичного висновку № 162.

У підтвердження викладених обставин, позивачкою було додано до матеріалів справи Індивідуальну програму реабілітації дитини інваліда № 459 від 05.12.2024 року ЛКК КНП «МПД», Лист відповідь № 882 від 16.12.2024 року КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської міської ради, а також копії рецептів, рахунків та квитанцій, які підтверджуються той фак, що позивачкою ОСОБА_2 було здійснено витрати на медикаменти для дитини, медичне обслуговування, реабілітацію та засоби гігієни в розмірі 51 498,85 грн.

Дитина постійно проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, відповідач періодично сплачує аліменти так, як сам перебуває у скрутному матеріально становищі. Дані обставини відповідач визнав в судовому засіданні.

Суд враховує, що будь який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Матеріали справи містять копії рахунків та квитанцій, які підтверджуються той фак, що позивачкою ОСОБА_2 було здійснено витрати на медикаменти для дитини, медичне обслуговування та засоби гігієни в розмірі 51 498,85 грн. та просить стягнути з відповідача 75 відсотків від витрачених коштів на утримання доньки.

Суд оцінює дані квитанції як належні та допустимі докази в підтвердження фактично понесених додаткових витрат на дитину у заявленому в позові розмірі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із вимогами ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язку щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини.

Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

Враховуючи, що в судовому засіданні відповідачем було пояснено, що позивачка останні роки не надає можливості йому бачитися з дитиною, тому він не здійснює допомоги з приводу догляду за дитиною інвалідом. Відповідач також зазначив, що раніше коли це було можливо, він дуже багато часу приділяв догляду за дитиною та займався її реабілітацією. Позивачка в судове засіданні не з`явилася, спростувань вказаній позиції відповідача не надала.

Враховуючи, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 підтверджено фактично понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_2 , що пов`язані із захворюванням дитини, в розмірі 51 498,85 грн., але враховуючи, що батько та мати дитини мають рівні права, тому суд вважає, що з відповідача підлягають разовому стягненню на користь позивача 25 749, 42 грн. Суд також додатково зазначає, що дані витрати на дитину були здійснені починаючи з дати виписаного рецепту від 06.12.2023 року по дату подання позову, оскілки в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні інші судові рішення про стягнення з відповідача додаткових витрати на утримання дитини. Про що в своїх поясненнях наголошував і сам відповідач.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 277 278, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 88, 180-183, 185, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину задовольнити частково.

Стягнути разово з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 749 (двадцять п`ять тисяч сімсот сорок дев`ять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 квітня 2025 року.

Суддя О.М.Боков