Справа № 204/3358/25
Провадження № 4-с/204/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

скаржника ОСОБА_1 ,

старшого державного виконавця Лукіна М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича, боржник ОСОБА_2 , по цивільній справі № 204/9352/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича, боржник ОСОБА_2 , по цивільній справі № 204/9352/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , в якій вона просила: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича, а саме внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей про відсутність заборгованості у Боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів, а також розрахування заборгованості боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів не з фактично отриманих доходів, а з середнього заробітку працівника цієї місцевості; визнати неправомірними бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича, а саме не притягнення до відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_1 за неподання щомісячних звітів про нарахування та стягнення аліментів на дитину, не подання запиту до військової частини НОМЕР_2 про отримання боржником ОСОБА_2 доходу у 2 кварталі 2023 року у сумі 26 783 грн., не стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за цей отриманий дохід і не внесення суми 5 490,75 грн. в розрахунок заборгованості, систематичне невиконання судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року по справі № 204/9352/22 про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі доходів, систематичне порушення і не виконання Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень про обчислення заборгованості зі сплати аліментів щомісяця; зобов`язати державного виконавця Лукіна М.В. усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та діючого законодавства України; зобов`язати державного виконавця Лукіна М.В. зробити розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 з 29 листопада 2022 року по теперішній час на підставі отриманих ним доходів; винести окремі ухвали на адресу Міністерства юстиції України та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за фактом невиконання старшим державним виконавцем Лукіним М.В. судового наказу. В обґрунтування скарги зазначено, що 20 грудня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ № 204/9352/22 про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03 листопада 2022 року та до повноліття. 06 січня 2023 року державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Чуприною П.О. відкрито виконавче провадження ВП №70644257. 27 березня 2025 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та виявила, що з травня 2023 року і по теперішній час (тобто майже 2 роки) відсутні щомісячні звіти про нарахування і стягнення аліментів з заробітної плати боржника ОСОБА_2 з військової частини НОМЕР_1 , а також що старший державний виконавець Лукін М.В. не зробив запит до Державної податкової служби України про доходи боржника за 3 та 4 квартал 2024 року, за січень, лютий 2025 року. Жодна з вимог державного виконавця Лукіна М.В. не була виконана військовою частиною НОМЕР_1 , однак державним виконавцем не було вжито до військової частини НОМЕР_1 заходів за невиконання цих вимог. У відповіді Державної податкової служби України на запит від 13 березня 2024 року зазначено, що у 2 кварталі 2023 року боржник ОСОБА_2 отримав дохід у сумі 26 783 грн., але цей дохід не враховано у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, запит до військової частини НОМЕР_2 виконавцем не зроблено і аліменти з цього доходу не стягнуто. Виконавець не вжив передбачених Кодексом про адміністративні правопорушення та Законом України «Про виконавче провадження» заходів до відповідальних осіб військової частини НОМЕР_1 за невиконання законних вимог виконавця, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника. Вважає, що в тому, що відповідальні особи військової частини не надавали виконавцю щомісячних звітів, є свідченням невиконання виконавцем своїх службових обов`язків та невжиття заходів щодо примусового виконання рішення суду. Крім того вважає, що державний виконавець Лукін М.В. несе пряму відповідальність за складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів - розрахунку заборгованості та довідки про відсутність заборгованості у боржника ОСОБА_2 по сплаті аліментів. Дії та бездіяльність старшого державного виконавця Лукіна М.В. скаржник вважає протиправними, неправомірними та такими, що порушують права та інтереси її дитини. У зв`язку з викладеним Мірошнікова С.Г. звернулась до суду з даною скаргою.

08 квітня 2025 року від старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна М.В. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому зазначено, що викладені у скарзі ОСОБА_1 вимоги старший державний виконавець Лукін М.В. вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. На виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 70644257 з примусового виконання виконавчого документа, виданого 20 грудня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. ОСОБА_1 вже зверталась до суду з аналогічними скаргами, зокрема, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року у справі № 204/4411/24, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, було відмовлено у задоволенні скарги. Наголошує, що державним виконавцем вживаються заходи, передбачені чинним законодавством України. Зокрема, державним виконавцем регулярно стягуються з боржника та перераховуються на рахунок стягувача грошові кошти. Так, на депозитний рахунок відділу за період з червня 2023 по лютий 2024 надходили кошти, сплачені боржником у загальному розмірі 41 600,00 грн., які в свою чергу були перераховані на особисті реквізити стягувача. Також, на депозитний рахунок відділу з лютого 2024 почали надходити аліментні кошти утримані з доходу боржника у наступному розмірі: лютий 2024 14 252,52 грн.; березень 2024 8 117,19 грн.; квітень 2024 1 300,00 грн.; травень 2024 17 683,84 грн.; червень 2024 20 817,64 грн.; липень 2024 21 643,77 грн.; серпень 2024 25 583,77 грн.; вересень 2024 3 609,21 грн.; жовтень 2024 14 298,39 грн.; листопад 2024 11 857,89 грн.; грудень 2024 25 047,16 грн.; січень 2025 73 670,28 грн.; лютий 2025 10 646,87 грн.; березень 2025 60 646,87 грн. Вказані кошти були перераховані стягувачу на особисті реквізити. Таким чином, аліменти стягуються виходячи з фактичного доходу боржника, регулярно та вчасно перераховуються стягувачу. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18 березня 2025 року № 87894/11, станом на 01 березня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Вказаний розрахунок є законним і обґрунтованим. Державним виконавцем вживаються заходи, передбачені чинним законодавством України. Наполягав на тому, що в діях державного виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Скаржник ОСОБА_1 (стягувач) в судовому засіданні скаргу підтримала та просила суд її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Старший державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукін М.В. в судовому засіданні зазначив, що у випадку встановлення судом його бездіяльності, не заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_1 в цій частині. У відзиві на скаргу вимоги скарги не визнавав та просив суд відмовити у задоволенні скарги. Додатково пояснив, що ним вживаються всі передбачені законом дії щодо примусового виконання виконавчого документу № 204/9352/22, виданого 20 грудня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. Нарахування аліментів здійснюється в межах, визначених судовим наказом, та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». За період з листопада 2024 року по березень 2025 року заборгованість по аліментам була обрахована ним виходячи з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості (14 479,00 грн.), оскільки на теперішній час у нього поки що відсутня інформація щодо фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, однак розмір заборгованості буде перерахований ним після отримання такої інформації. Також наполягав на тому, що він не має повноважень щодо притягнення осіб до відповідальності за ненадання йому військовою частиною звітів про нарахування та стягнення аліментів на дитину.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, оскільки він є військовослужбовцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши скаржника (стягувача) та старшого державного виконавця, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29 листопада 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 204/9352/22 винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03 листопада 2022 року та до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 10).

06 січня 2023 року на підставі заяви про примусове виконання вищевказаного судового наказу державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуприною П.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70644257 (т. 1 а.с. 11-12).

Особливості примусового виконання рішень про стягнення аліментів визначені у розділі XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Так, у пункті 2 розділу XVI вказаної Інструкції закріплено, що виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

07 січня 2023 року державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуприною П.О. у виконавчому провадженні № 70644257 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вказані обставини були встановлені в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року по справі № 204/4411/24 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича, боржник ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 102-108), а тому на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року (т. 1 а.с. 174-185).

09 жовтня 2023 року державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лукіним М.В. у виконавчому провадженні № 70644257 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (т. 1 а.с. 18-19).

29 січня 2024 року державним виконавцем Лукіним М.В. було складено Вимогу виконавця, в якій він вимагав від військової частини НОМЕР_1 надати до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звіт про нарахування заробітної плати боржнику з моменту зарахування по 01 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 20-21).

05 лютого 2024 року державним виконавцем Лукіним М.В. таку ж вимогу виконавця до військової частини НОМЕР_1 було складено повторно (т. 1 а.с. 22-23).

24 квітня 2024 року державним виконавцем Лукіним М.В. було складено Вимогу виконавця, в якій він вимагав від військової частини НОМЕР_1 надати звіт про нарахування, відрахування та утримання заробітної плати за весь період знаходження на обліку у військовій частині боржника станом на 24 квітня 2024 року з метою проведення повного та неупередженого розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 24-25).

Однак, як встановлено судом та визнавалось сторонами під час розгляду скарги, звіти про нарахування, відрахування та утримання заробітної плати боржника ОСОБА_2 від Військової частини НОМЕР_1 не надходять.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 2 вказаного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження, відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Звертаючись до суду з даною скаргою ОСОБА_1 , серед іншого, наполягала на тому, що старшим державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіним М.В. внесено неправдиві відомості про відсутність заборгованості у боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів, а також невірно здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виходячи з середнього заробітку працівника цієї місцевості, а не з фактично отриманих боржником доходів.

Однак, проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом не встановлено неправомірності в діях старшого державного виконавця Лукіна М.В. в частині здійснення розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів та внесення в документи відомостей про відсутність заборгованості.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що старшим державним виконавцем внесено завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, скаржником суду не надано.

Так, згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 3 статті 71 вказаного Закону, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У статті 195 Сімейного кодексу України закріплено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Твердження ОСОБА_1 про те, що старший державний виконавець Лукін М.В. здійснює розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 не з фактично отриманих доходів, а з середнього заробітку працівника цієї місцевості, спростовуються наданим самим же скаржником Розрахунком заборгованості від 18 березня 2025 року зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 70644257, виконаним станом на 01 березня 2025 року (т. 1 а.с. 16-17), з якого вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з листопада 2022 року по березень 2025 року включно розраховувався виконавцем, як виходячи з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості (у випадку відсутності у виконавця на момент здійснення обчислення розміру аліментів інформації щодо фактичного заробітку (доходу) платника аліментів), так і виходячи з інформації про фактичний заробіток (дохід) платника аліментів, після отримання виконавцем відомостей про розмір фактичного заробітку боржника ОСОБА_2 за відповідний місяць, шляхом здійснення відповідного корегування розміру заборгованості.

Всі відомості в автоматизовану систему виконавчого провадження та у розрахунок заборгованості зі сплати аліментів вносились старшим державним виконавцем на підставі документів, наявних у виконавчому провадженні № 70644257 на момент здійснення щомісячного обчислення розміру аліментів, та в подальшому старшим державним виконавцем в розрахунок заборгованості постійно вносились відповідні корегування після отримання ним інформації щодо заробітку боржника від військової частини НОМЕР_1 або боржника ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання дитини, які стягуються з нього згідно з судовим наказом від 29 листопада 2022 року, виданим Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 204/9352/22. Так, з розрахунку заборгованості від 18 березня 2025 року зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 70644257 вбачається, що: у 2022 році (листопад, грудень) було нараховано аліменти в сумі 7 239,50 грн., сплачено 0,00 грн.; у 2023 році нараховано аліменти в сумі 223 096,45 грн., сплачено 51 470,39 грн.; у 2024 році нараховано аліменти в сумі 95 238,89 грн., сплачено 168 911,38 грн.; у 2025 році (січень, лютий, березень) нараховано аліменти у розмірі 10 859,25 грн., сплачено 144 964,02 грн.

Згідно з довідкою № 87894/11 від 18 березня 2025 року, складеною старшим державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіним М.В., згідно з матеріалами виконавчого провадження № 70644257, станом на 01 березня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (т. 1 а.с. 15).

Доказів зворотного матеріали справи не містять та скаржником доказів на спростування факту відсутності у боржника на теперішній час заборгованості зі сплати аліментів, не надано.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, оскільки матеріали справи не містять та скаржником ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що старшим державним виконавцем Лукіним М.В. внесено завідомо неправдиві відомості в офіційні документи про відсутність заборгованості у боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів, а також не надано доказів неправильності здійсненого виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, беручи до уваги, що суд розглядає справи виключно на підставі наявних в матеріалах справи доказів (поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), суд приходить до висновку, що факт неправомірності дій старшого державного виконавця Лукіна М.В. не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому правові підстави для визнання дій старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича відсутні та у задоволенні скарги ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна М.В. в частині не притягнення до відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_1 за неподання щомісячних звітів про нарахування та стягнення аліментів на дитину, суд виходить з наступного.

Так, стаття 188-13 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за невиконання законних вимог державного виконавця, в тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, передбачена адміністративна відповідальність.

Судом встановлено та визнавалось учасниками справи, що старший державний виконавець Лукін М.В. неодноразово у виконавчому провадженні № 70644257 направляв до військової частини НОМЕР_1 вимоги виконавця надати звіти про нарахування, відрахування та утримання з заробітної плати ОСОБА_2 за період його знаходження на обліку у вказаній військовій частині. Однак, такі звіти Військова частина НОМЕР_1 на законні вимоги виконавця так і не надала. Такі дії Військової частини НОМЕР_1 є підставою для ініціювання притягнення Військової частини НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності.

Справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця (статті 118-13) розглядають органи державної виконавчої служби, про що зазначено у частині 1 статті 244-21 КУпАП.

Згідно з п. 21 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати державні виконавці (статті 183-1, 188-13 - у частині, що стосується невиконання законних вимог державного виконавця).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 244-21 КУпАП, від імені органів державної виконавчої служби розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право начальники органів державної виконавчої служби, яким безпосередньо підпорядковані державні виконавці.

Тобто, державні виконавці, в тому числі і старший державний виконавець Лукін М.В., мають право лише ініціювати притягнення осіб до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця та складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 188-13 КУпАП, в той час як повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення державні виконавці не наділені, оскільки такі справи розглядають начальники органів державної виконавчої служби, яким безпосередньо підпорядковані державні виконавці.

Таким чином, вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності щодо не притягнення до відповідальності відповідальних осіб військової частини НОМЕР_1 за неподання щомісячних звітів про нарахування та стягнення аліментів на дитину задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що державний виконавець не є уповноваженою законом особою щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення за невиконання законних вимог державного виконавця та накладення на таких осіб адміністративних стягнень.

Враховуючи, що суд розглядає справи виключно в межах заявлених вимог, оскільки вимоги ОСОБА_1 зводяться до визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Лукіна М.В. саме в частині не притягнення відповідальних осіб військової частини НОМЕР_1 до відповідальності, а також враховуючи, що старший державний виконавець Лукін М.В. не наділений повноваженнями притягати до адміністративної відповідальності осіб за невиконання законних вимог виконавця, а має право лише ініціювати таке притягнення шляхом складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи вимоги скарги Мірошнікової С.Г. в частині визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна М.В. в частині неподання запиту до військової частини НОМЕР_2 про отримання боржником ОСОБА_2 доходу у 2 кварталі 2023 року у сумі 26 783 грн., суд виходить з наступного.

Як вбачається з відповіді Державної податкової служби України на запит № 195626660 від 13 березня 2024 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрований як особа, яка отримує доходи (код доходу 101), за 2 квартал 2023 року отримав дохід від податкового агента (26630678) - Військової частини НОМЕР_2 , нараховано дохід 26 783,00 грн., з яких утримано податку в сумі 4 821,00 грн. (т. 1 а.с. 53).

Однак, судом встановлено, що отримавши вказану відповідь від Державної податкової служби України та дізнавшись про отримання боржником ОСОБА_2 у 2 кварталі 2023 року доходу в сумі 26 783,00 грн., старший державний виконавець Лукін М.В. не направляв запит (вимогу виконався) до військової частини НОМЕР_2 з метою отримання інформації про доходи боржника ОСОБА_2 у період проходження ним військової служби в цій військовій частині.

Вимогу виконавця до військової частини НОМЕР_2 про надання звіту про всі зроблені нарахування заробітної плати (доходів) боржника ОСОБА_2 у період проходження служби, старий державний виконавець Лукін М.В. направив за допомогою засобів поштового зв`язку вже під час розгляду судом даної скарги ОСОБА_1 , а саме 23 квітня 2025 року за № 129205/21 (т. 1 а.с. 249).

Оскільки старший державний виконавець Лукін М.В. у період з 13 березня 2024 року (з моменту отримання інформації від Державної податкової служби України) до 23 квітня 2025 року, не направляв до військової частини НОМЕР_2 вимогу виконавця з метою отримання інформації про доходи боржника ОСОБА_2 у період проходження ним військової служби в цій військовій частині, а направив таку вимогу лише під час розгляду даної скарги судом, суд приходить до висновку, що старшим державним виконавцем дійсно було допущено бездіяльність, яка є неправомірною, а тому слід визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича в частині неподання запиту до військової частини НОМЕР_2 про отримання боржником ОСОБА_2 доходу у 2 кварталі 2023 року в сумі 26 783,00 грн. Отже, вимоги скарги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна М.В. в частині не стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за отриманий дохід у розмірі 26 783,00 грн. і не внесення суми 5 490,75 грн. в розрахунок заборгованості, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи дійсно наявна відповідь Державної податкової служби України на запит № 195626660 від 13 березня 2024 року, згідно з якою боржник ОСОБА_2 за 2 квартал 2023 року отримав дохід від Військової частини НОМЕР_2 у розмірі 26 783,00 грн., з яких утримано податку в сумі 4 821,00 грн.

При цьому, з пояснень старшого державного виконавця Лукіна Д.К. вбачається, що при здійсненні щомісячного обчислення розміру аліментів, він не використовує для розрахунку інформацію з Державної податкової служби України, оскільки інформація з Державної податкової служби України не входить до переліку документів визначених Інструкцією, на підставі відомостей з яких можливо здійснити розрахунок заборгованості по аліментам.

Так, пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Суд звертає увагу, що наявна в матеріалах справи інформація з податкової служби не містить відомостей про розмір щомісячного доходу боржника, а містить лише інформацію про дохід боржника за квартал. При цьому, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів саме щомісяця (ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»), а також розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Астапенкової К. від 29 травня 2024 року про проведення перевірки законності виконавчого провадження № 70644257 також зазначено, що державний виконавець в межах своїх повноважень не може використовувати при обчисленні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповіді від Податкової служби України, які містяться у АСВП у зв`язку з тим, що дані відповіді є квартальними, без урахуванням сплачених податків та інших відрахувань (т. 1 а.с. 227 (зворотній бік) - 229).

Отже, на теперішній час в матеріалах виконавчого провадження № 70644257 відсутні документи, які б державний виконавець міг використати для обчислення розміру заборгованості та стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 5 490,75 грн. за отриманий ним дохід від військової частини НОМЕР_2 у 2 кварталі 2023 року, оскільки звіт від військової частини НОМЕР_2 про щомісячний розмір заробітної плати боржника ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця від 23 квітня 2025 року за № 129205/21 ще не надходив.

Оскільки на теперішній час в матеріалах виконавчого провадження № 70644257 відсутні документи, передбачені пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, які б державний виконавець міг використати для обчислення розміру заборгованості та стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів за отриманий ним дохід від військової частини НОМЕР_2 у 2 кварталі 2023 року, та враховуючи, що старшим державним виконавцем Лукіним М.В. лише під час розгляду судом даної скарги 23 квітня 2025 року за № 129205/21 було направлено до військової частини НОМЕР_2 вимогу виконавця про надання звіту про всі зроблені нарахування заробітної плати (доходів) боржника ОСОБА_2 у період проходження служби, то суд приходить до переконливого висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця щодо не стягнення з боржника заборгованості за отриманий дохід у розмірі 26 783,00 грн. і не внесення суми 5 490,75 грн. в розрахунок заборгованості, є передчасними, а тому на теперішній час задоволенню не підлягають.

Щодо посилань ОСОБА_1 на систематичне невиконання судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року по справі № 204/9352/22, а також систематичне порушення і невиконання Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, суд зазначає, що скаржником не надано суду доказів такого систематичного невиконання старшим державним виконавцем Лукіним М.В. судового наказу та порушення вимог законодавства України. Судом під час розгляду скарги таких обставин також не встановлено.

Натомість, під час розгляду скарги судом встановлено, що судовий наказ Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року по справі № 204/9352/22 боржником виконується, аліменти стягуються з боржника щомісячно, заборгованість по аліментам відсутня, що на переконання суду, свідчить про належне виконання старшим державним виконавцем Лукіним М.В. судового наказу та своїх посадових обов`язків, а тому вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності виконавця у вигляді систематичного невиконання судового наказу та систематичного порушення і невиконання Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, задоволенню не підлягають як безпідставні та недоведені.

Розглядаючи вимоги скарги в частині зобов`язання старшого державного виконавця Лукіна М.В. усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та діючого законодавства України, суд виходять з наступного.

Як вже було зазначено вище, під час розгляду даної скарги суд визнав неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна М.В. в частині неподання запиту до військової частини НОМЕР_2 про отримання боржником ОСОБА_2 доходу у 2 кварталі 2023 року в сумі 26 783,00 грн.

Однак, під час розгляду скарги старший державний виконавець Лукін М.В. вжив заходів для усунення такого порушення та своєї бездіяльності шляхом направлення до військової частини НОМЕР_2 23 квітня 2025 року за № 129205/21 вимоги виконавця про надання звіту про всі зроблені нарахування заробітної плати (доходів) боржника ОСОБА_2 у період проходження служби.

Інших порушень виконавцем вимог законодавства України судом під час розгляду скарги не встановлено.

Таким чином, оскільки старший державний виконавець Лукін М.В. самостійно усунув порушення своєї бездіяльності шляхом направлення до військової частини НОМЕР_2 вимоги виконавця про надання звіту про всі зроблені нарахування заробітної плати (доходів) боржника ОСОБА_2 , а також беручи до уваги, що інших порушень державним виконавцем вимог законодавства України судом під час розгляду скарги не встановлено, то у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання старшого державного виконавця Лукіна М.В. усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та діючого законодавства України, слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Лукіна М.В. здійснити розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 з 29 листопада 2022 року по теперішній час на підставі отриманих ним доходів, то такі вимоги скарги задоволенню також не підлягають, оскільки старшим державним виконавцем Лукіним М.В. 18 березня 2025 року був складений Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 7064425 за період з листопада 2022 року по березень 2025 року включно, який проведений на підставі відомостей, наявних в матеріалах виконавчого провадження на момент розгляду судом даної скарги, з урахуванням вимог пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Розглянувши вимоги ОСОБА_1 в частині винесення судом окремих ухвал на адресу Міністерства юстиції України та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за фактом невиконання старшим державним виконавцем Лукіним М.В. судового наказу, суд приходить до переконливого висновку, що скарга ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки під час розгляду скарги судом не було встановлено таких порушень законодавства старшим державним виконавцем Лукіним М.В., які б були підставою для постановлення судом відносно нього окремої ухвали суду. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на положення ч. 3 ст. 262 ЦПК України, згідно з якою суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 1, 2, 18, 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 133, 137, 259, 260, 268, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича, боржник ОСОБА_2 , по цивільній справі № 204/9352/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби по Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лукіна Михайла Віталійовича в частині неподання запиту до військової частини НОМЕР_2 про отримання боржником ОСОБА_2 доходу у 2 кварталі 2023 року в сумі 26 783,00 грн.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Д. Л. Черкез