Провадження № 2-сз/686/41/25
УХВАЛА

30 квітня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Стефанишин С.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору,

встановив:

28.04.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення судового збору в сумі 154,40 грн., сплаченого останньою за подачу заяви про скасування судового наказу у справі №686/25038/24 на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на те, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2025 року було скасовано судовий наказ.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Стефанишина С.Л. від 17.04.2025 року було поновлено пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.10.2024 року у справі №686/25038/24, та скасовано судовий наказ у справі №686/25038/24 від 04 жовтня 2024 року за заявою Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги водопостачання, водовідведення і абонентської плати з ОСОБА_1 в розмірі 8512,72 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн.

До заяви про скасування судового наказу на підтвердження сплати судового збору заявницею долучено дублікат чека №0.0..1 від 27.03.2025 року на суму 151,40 грн.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження».

Суддя зауважує, що вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Так, судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Отже, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Також, положеннями Закону України «Про судовий збір» не встановлено підстав для повернення судового збору за подання заяви про скасування судового наказу, у разі задоволення поданої заяви.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суддя виходить з того, що відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.2 ст.160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Отже боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суддя наголошує, що ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника за судовим наказом шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Керуючись ст.ст. 42, 133, 141, 160, 164 ЦПК України, суддя

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Сергій Стефанишин