Провадження № 2/344/34/25
У Х В А Л А

30 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

представника відповідача Неште А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківськ справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа Івано-Франківська міська рада, про визнання порядку використання присадибної земельної ділянки громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Представник позивача адвокат Тинів І.Д. подав заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи № 0907/18242/2012, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0402 га з кадастровим номером: :03:002:0216, власником якої є фізична особа - ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а також земельну ділянку площею 0,0432 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка).

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник покликається на те, що представником відповідача - адвокатом Широких Ю.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_8 , було подано клопотання щодо залучення у справі належного відповідача у зв`язку з тим, що відповідачі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відчужили квартиру та земельну ділянку, які виступали предметом спору.

Відповідно до долученої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме інформаційної довідки 394900953 від 13.09.2024 року вбачається, що власником двокімнатної квартири загальною площею: 29,9 кв. м. та житловою площею: 25,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею: 0,0402 га з кадастровим номером: :03:002:0216 є фізична особа ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Підставою до переході прав власності зазначено договір купівлі-продажу від 25.07.2024 року номер 1628 посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяк Тарасом Юрійовичем.

У зв`язку із втратою речових прав щодо нерухомого майна, відносно якого заявлено вимогу про визначення порядку користування присадибною ділянкою громадянами, житловим будинком, господарськими будівлями, по АДРЕСА_3 , виникла необхідність залучити в якості співвідповідача нового власника квартири та земельної ділянки, а саме: ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , у якого виник правовий зв`язок з майном, щодо якого заявлено позовні вимоги.

Тобто, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач здійснила відчуження частини земельної ділянки в користь ОСОБА_11 , чим утруднила вирішення спору, оскільки виникла об`єктивна необхідність залучення правонаступника у спірних правовідносинах. Фактично, відповідачі на підставі скасованих судом рішень органу місцевого самоврядування оформили право власності на земельну ділянку і здійснили її відчуження в користь третіх осіб, уникаючи в такий спосіб від вирішення питання щодо визначення порядку користування присадибною ділянкою громадянами, житловим будинком, господарськими будівлями, що належать на праві часткової власності. Відтак, нові власники земельної ділянки, фактично не володіють достатньою інформацією про правовий режим майна, яке вони набули та наявність спорів щодо такого майна, що відповідно порушує їх права та породжує низку нових спорів. Крім цього, відповідні дії відповідачів можуть унеможливити або суттєво утруднити виконання рішення у даній справі.

З огляду на викладене заявник вказує на необхідність вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, щодо яких заявлено позовні вимоги про визначення порядку користування. Метою забезпечення позову зазначає вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Через ризик повторного його відчуження на користь третіх осіб через невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту земельних ділянок щодо яких наявний спір може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Крім того, такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам. Відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 2 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року по справі № 753/22860/17).

Ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 755/9322/20).

Разом з цим, до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу на підтвердження того, що наразі здійснюються будь-які дії, спрямовані на відчуження спірних земельних ділянок. У заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування наявності фактичних обставин, зважаючи на предмет позову та зазначені у позові підстави, з якими позивач пов`язує застосування вказаних ним у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову.

Отже, самого тільки припущення без наведення обґрунтування недостатньо для вжиття заходів забезпечення позову. Висловлене заявником припущення про можливість відчуження спірного майна до розгляду справи судом є виключно його суб`єктивним судженням, яке не підтверджується об`єктивними обставинами.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

З урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачені законом підстави для задоволення заяви відсутні.

Одночасно слід роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-150, 259-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.