справа № 362/1732/25
провадження № 2/362/1975/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Поповича О.В., за участю секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Василькові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Суд установив:

Суть спору. Процедура

Позивачка через представника адвоката Шумило Н.М. звернулась до суду із указаним позовом, у якій просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина на належне її майно, в тому числі на житловий будинок з вуличними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м. У встановленому порядку та строки позивачка, як донька, звернулась до приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Нещасної Тетяни Миколаївни із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заявою позивачки 01 листопада 2017 року нотаріусом було заведено спадкову справу № 63/2017. Коли позивачка знову звернулась до нотаріуса із заявою про видачу її свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, постановою від 25 жовтня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у задоволенні поданої заяви у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок на ім`я померлої матері не зареєстровано.

Ухвалою від 12 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 15 квітня 2025 року суд закрито підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач і представники сторін не прибули.

Представник позивачки адвокат Шумило Н.М. подала заяву про розгляд справи беї її участі, підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

За правилами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини справи та їх оцінка

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Василькові Київської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про її народження.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у виді будинку з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м.

Відповідно до матеріалів витребуваної судом копії спадкової справи № 63/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна померлої ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Постановою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Нещасної Тетяни Миколаївни № 585/02-14 від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за законом на будинок з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м. оскільки право власності на житловий будинок на ім`я померлої матері не зареєстровано відповідно до законодавства.

Так, рішенням Васильківської міської Ради народних депутатів від 26 вересня 1991 року № 13 ОСОБА_2 надано для обслуговування та будівництва жилого будинку та господарських споруд земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_2 . Пунктом 5 вказаного рішення дозволено будівництво житлових будинків та господарських будівель, громадянам, яким надані земельні ділянки.

Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради від 16 лютого 1993 року № 45 ОСОБА_2 надано додатково до раніше виділеної земельної ділянки земельну ділянку площею 400 кв.м в постійне користування за адресою: АДРЕСА_2 за рахунок земель держземлефонду.

Згодом адреса будинку була змінена з АДРЕСА_3 .

Як стверджується технічним паспортом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 68,1 кв.м. був побудований до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до відомостей, що містяться в будинковій книзі позивачка з 2007 році зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про реєстрацію позивачки в будинку за адресою: АДРЕСА_1 містяться і в паспорті позивачки.

Як стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, речове право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ні за ким не зареєстроване.

Нормативно-правове регулювання та мотиви суду

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За приписами частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1296 ЦК України обумовлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Отже, прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року.

Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Листом Міністерства юстиції від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1 з метою напрацювання єдиної практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в частині державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудовані до 5 серпня 1992 року, доведено до відома органів державної реєстрації, утворених Міністерством юстиції України, та суб`єктів державної реєстрації, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наступну інформацію:

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Вказане безумовно направлено на реалізацію положень статті 331 Цивільного кодексу України.

Оскільки Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року, пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/1, від 15 січня 2021 року у справі № 1540/3952/18.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703. Згідно з пунктом 42 цього Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до листа ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків

Враховуючи той факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 побудувала житловий будинок на виділеній її земельній ділянці до 05 серпня 1992 року, вона мала можливість за життя безперешкодно оформити право власності на будинок. Відповідно і позивачка, як єдиний спадкоємець майна покійної спадкодавці, може набути і в подальшому зареєструвати право власності на будинок без введення його в експлуатацію. При цьому, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини в позасудовому порядку..

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями діючого цивільного законодавства України суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 258, 259, 264-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 173,4м.кв, житловою площею 68,1 м.кв після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Повне рішення складено 02 травня 2025 року.

Суддя О.В. Попович