Справа № 468/1682/21
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря Ландак А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом Акціонерного товаристтва «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач акціонерне товаристтво «СЕНС БАНК» (який є правонаступником Акціонерного товаристтва «АЛЬФА БАНК») звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 14.07.2020 року між Акціонерним товаристтвом «АЛЬФА БАНК» (правонаступником якого є Акціонерне товаристтво «СЕНС БАНК») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 130667 грн. 71 коп. зі сплатою відсотків в розмірі, передбаченому умовами даного договору, строком до 15.07.2027 року. У порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.09.2021 року розмір заборгованості становив 179894 грн. 30 коп., з яких: 129869 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 50024 грн.37 коп. заборгованість по відсоткам. На підставі викладеного позивач просив стягнути з позичальника ОСОБА_2 вищевказану заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою від 17.12.2021 року було відкрито провадення у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 було надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на необгрунтованість та безпідставність позовних вимог. Вважав, що позивачем не доведено обставини з приводу як самого факту укладення даного договору, так і того, що даний договір був укладений на вказаних позивачем умовах, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитом. Також вважав, що позивачем не доведено належними доказами обставин видачі йому кредитних коштів. Кредитний договір він не підписував.

В свою чергу позивачем було подано відповідь на відзив, згідно якої просили задовольнити позов в повному обсязі, при цьому посилаючись на те, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач (позичальник) ОСОБА_2 помер (а.с.91).

16.11.2023 року на запит до суду від Баштанської державної нотаріальної контори надійшло повідомлення про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Ухвалою від 05.11.2024 року відповідача ОСОБА_2 замінено на правонаступника ОСОБА_1 (спадкоємець).

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належнми чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши наявні у справі матеріали (публічну пропозицію на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб; розрахунок заборгованості; виписку по особовому рахунку; копію оферти на укладання угоди про надання кредиту №500835412; копію анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб; копію паспорту споживчого кредиту; копію гафіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки; копію свідоцтва про смерть; повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 10.11.2023 року; витяг з державного реєстру банків від 02.12.2022 року; статут АТ «СЕНС БАНК»), суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.07.2020 року між Акціонерним товаристтвом «АЛЬФА БАНК» (правонаступником якого є акціонерне товаристтво «СЕНС БАНК») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 130667 грн. 71 коп. зі сплатою відсотків в розмірі, передбаченому умовами даного договору, строком до 15.07.2027 року. У порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконав, в результаті чого станом 17.09.2021 року розмір заборгованості становив 179894 грн. 30 коп., з яких: 129869 грн.93 коп. заборгованість за кредитом, 50024 грн.37 коп. заборгованість по відсоткам.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 , викладенні в відзиві на позов, щодо не доведення позивачем обставин укладення даного договору з ним, суд не бере до уваги та відхиляє їх, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наявними матеріалами справи.

Так, з копії оферти на укладання угоди про надання кредиту №500835412, копії анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, копії паспорту споживчого кредиту, копії гафіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки вбачаються всі істотні умови кредиту сума кредиту (130667,71 грн), строк кредиту (84 міс.), процента ставка (43%) тощо, а наявний в даних документах підпис позичальника свідчить про погодження даних умов останнім (а.с.32-36).

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що кредитний договір він не підписував, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки вищевказані документи містять підпис позичальника, при цьому стороною відповідача не спростовано той факт, що наявний в даних документах підпис здійснений не позичальником, а іншою особою.

Таким чином, встановлені судом обставини підтверджують факт виникнення між позивачем та позичальником ОСОБА_2 кредитних правовідносин за вищенаведених обставин.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач (позичальник) ОСОБА_2 помер (а.с.91).

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 17.09.2021 р., заборгованість за кредитним договором позичальника ОСОБА_2 становить 179894 грн. 30 коп., з яких: 129869 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 50024 грн.37 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 20).

Згідно повідомлення Відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 30.10.2023 року №1517, ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на момент відкриття спадщини, починаючи з 24.07.1992 року, була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.99).

Згідно повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 10.11.2023 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Наведене вказує, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а тому саме вона повинна відповідати за даним позовом та є належним відповідачем.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст.1258, 1261-1255 ЦК України.

Згідно ч. 1 , ч. 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. ст. 1261, 1263, 1264, 1265ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначалось вище, відповідач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_2 , яка своєчасно прийняла спадщину.

Разом з тим, відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Тож позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , прийняла після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є такою що відповідає сумі боргу або перевищує її.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

В ході розгляду справи судом не встановлено відомостей про наявність спадкового майна, стороною позивача таких доказів не надано та в ході розгляду справи останніми не завлялось клопотаня про витребування інформації щодо належності спадкодавцю на праві власності нерухомого та рухомого майна.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що після смерті ОСОБА_2 залишилось будь-яке спадкове майно, а як наслідок можливості його одержання відповідачем у спадщину.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначалось вище, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні дані про належність спадкодавцю на момент смерті майна, тобто відомостей щодо наявності спадкової маси на час відкриття спадщини на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцем, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцем, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спадкодавець залишив після своєї смерті взагалі будь-яке майно у спадщину, його вартості, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку задовольнити вимоги кредитора померлого.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товаристтва «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товаристтво «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній).

Повне судове рішення складене 07.04.2025 року.

Суддя