Справа № 144/1294/23
Провадження № 22-ц/801/865/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондарук О. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуСправа № 144/1294/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 адвоката Панченка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Покотила Владислава Миколайовича на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро», про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Теплик-Агро», про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , з якою він проживав разом однією сім`єю. Після її смерті звернувся до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кусюк О.А. із заявою про прийняття спадщини. Але виявилося, що у той час, поки він перебував за кордоном на заробітках, було складено заповіт відносно належної його матері земельної ділянки (паю) площею 2,5208 га, кадастровий номер :02:000:0214 на ім`я ОСОБА_1 . Заповіт було посвідчено в.о. старости Веселівського старостинського округу 01 листопада 2019 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-25. В подальшому, згідно заповіту та на підставі Рішення Теплицького районного суду від 02.03.2023 року № 144/646/22 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Вважає, що заповіт від 01.11.2019 року являється нікчемним, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Теплицького районного суду Вінницької області 144/1293/23 (2/144/374/23) від 09.10.2023 року а саме: арешт земельної ділянки площею 2,5208 га з кадастровим номером :02:000:0214, що розташована на території Теплицької селищної ради Гайсинського району, власником якої є ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8500 грн понесених судових витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Покотило В.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Панченко Д.І. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 44), після смерті якої відкрилась спадщина.

Згідно заповіту від 20.03.2000 року ОСОБА_3 заповіла своєму сину ОСОБА_2 свій будинок, сертифікат на право на земельну частку/пай серії ВН № 0332024 і все те, що належить їй за законом (а.с. 48).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.10.2022 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5208 га, кадастровий номер :02:000:0214, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки за життя ОСОБА_3 , а саме 01.11.2019 року, склала заповіт на користь відповідача ОСОБА_1 (а.с. 49).

Так, у своєму заповіті від 01.11.2019 року ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану на території Веселівської сільської ради Гайсинського (Теплицького) району Вінницької області, площею 2,5208 га, з кадастровим номером :02:000:0214 (а.с. 46), що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №230189 (а.с. 52).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0214, площею 2,5208 га, зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 50).

Рішенням Теплицького районного суду від 02.03.2023 року по справі № 144/646/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову, відмовлено (а.с. 53-57).

Рішенням Теплицького районного суду від 14.02.2022 року по справі № 144/1205/21 в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теплицька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, про визнання заповіту нікчемним, відмовлено (а.с. 78-80).

Згідно договору оренди земельної ділянки від 10 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Теплик-Агро», спірна земельна ділянка перебуває у оренді останнього (а.с. 12-13, 14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів того, що заповіт ОСОБА_3 , вчинений нею 01.11.2019 року, є нікчемним, а відповідно і не довів наявності підстав для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку та визнання права власності на неї за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом від 20.03.2000 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України).

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пунктом 2 частини 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють в тому числі такі нотаріальні дії, як посвідчують заповіти (крім секретних).

Згідно ч.1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (абзац 1 частини другої статті 1248 ЦК України).

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (абзац 2 частини другої статті 1248 ЦК України).

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу) (абзац 3 частини другої статті 1248 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзац 3 ч. 2 ст. 1248 і ст. 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Так ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 28 травня 2024 року за клопотанням представника позивача було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої було поставлено питання: Чи виконано підпис у графі «Підпис» у заповіті від 01.11.2019 року, який посвідчено виконуючою обов`язки старости Веселівського старостинського округу та зареєстрований у реєстрі за №1-25, ОСОБА_3 чи іншою особою?

Згідно висновку експерта від 04.09.2024 року №СЕ-19/102-24/12155-ПЧ, відповісти на питання «Чи виконано підпис у графі «Підпис» у заповіті від 01.11.2019 року, який посвідчено виконуючою обов`язки старости Веселівського старостинського округу та зареєстрований у реєстрі за №1-25, ОСОБА_3 чи іншою особою?» не представилось можливим, у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваного підпису та підписів у зразках гр. ОСОБА_3 , простою будовою досліджуваного підпису, малим об`ємом досліджуваного графічного матеріалу, відсутнім комплексом ознак, достатнім для будь-якого висновку (том 2 а.с. 21-26).

Разом з цим, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом були предметом розгляду справи № 144/646/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, де рішенням Теплицького районного суду від 02.03.2023 року відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. При цьому при розгляді даної справи питання підписання ОСОБА_3 заповіту від 01.11.2019 року було досліджено в судових засіданнях по даній справі як і при розгляді цивільної справи № 144/1205/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним.

Так, у справі № 144/646/22 у постанові Вінницького апеляційного суду від 16.05.2023 року зазначено, що в тексті заповіту немає відомостей про те, що заповідачка через фізичні вади не могла сама підписати чи прочитати заповіт. Заповідачка ОСОБА_3 особисто підписала заповіт від 01 листопада 2019 року в присутності виконуючої обов`язки старости Веселівського старостинського округу ОСОБА_4 , за текстом якого ОСОБА_3 було роз`яснено зміст статей 1241, 1254 ЦК України та зокрема зазначено, що ОСОБА_3 складає цей заповіт «… перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно…». Крім того, вказав, що відсутність рукописного напису спадкодавці ОСОБА_3 про те, що заповіт записано з її слів та прочитаний нею уголос, не є істотною умовою для визнання оспорюваного правочину нікчемним, оскільки відсутність вказаної інформації в заповіті не впливає на волевиявлення заповідача щодо розпорядження власним майном та не свідчить про нікчемність вчиненого правочину. Адже, розширене тлумачення нікчемності заповіту порушує свободу заповіту.

Відтак колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо нікчемності правочину та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом є необґрунтованими та вже були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом при вирішенні спору по суті заявлених вимог у справах № 144/1205/21 та № 144/646/22, і суд на підставі наявних у справах доказів дійшов висновку про відсутність підстав вважати заповіт нікчемним та відповідно про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку і визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Покотила Владислава Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук