УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 444/2565/24

провадження № 61-4568ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саліхов Богдан Віталійович, на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 29 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Індустрія ЛВ» про встановлення факту використання корисної моделі та заборону використання патенту на корисну модель; за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія ЛВ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання прав на корисну модель недійсними повністю та зобов`язання вчинити дії, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія ЛВ» про забезпечення зустрічного позову,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія ЛВ»

(далі - ТОВ «Індустрія ЛВ») про встановлення факту використання корисної моделі та заборону використання патенту на корисну модель.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником патенту України на корисну модель від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» та володіє виключними правами на його використання, в тому числі виключним правом забороняти використання корисної моделі.

У разі визнання недійсним прав на корисну модель, яка охороняється патентом України на корисну модель від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» (тобто у разі задоволення зустрічного позову), ці права інтелектуальної власності на корисну модель вважатимуться такими, що не виникли, а відтак позивачка за первісним позовом не матиме права на задоволення первісного позову, оскільки не буде правоволодільцем корисної моделі за патентом № НОМЕР_1 .

Посилаючись на вказане вище, ОСОБА_1 просила суд:

встановити факт використання ТОВ «Індустрія ЛВ» корисної моделі № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», права на яку захищені патентом України

від 10 серпня 2022 року;

зобов`язати ТОВ «Індустрія ЛВ» припинити порушення прав інтелектуальної власності ОСОБА_1 на корисну модель № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», права на яку захищені патентом України від 10 серпня 2022 року.

У вересні 2024 року ТОВ «Індустрія ЛВ» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

(далі - УКРНОІВІ), в якому просило:

визнати недійсними права на корисну модель № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року, від дати публікації відомостей про державну реєстрацію корисної моделі;

зобов`язати УКРНОІВІ внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсними повністю прав на корисну модель № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року, про що здійснити публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Також у вересні 2024 року ТОВ «Індустрія ЛВ» звернулося із заявою про забезпечення позову.

Заяву мотивовано тим, що ТОВ «Індустрія ЛВ» звернулося до суду із зустрічним позовом, рішення за результатами розгляду якого стосуватиметься його прав та охоронюваних законом інтересів. Так під час розгляду вказаного спору володільці патенту (відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) мають реальну можливість передання за договором права на відповідний патент України від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» іншій особі (іншим особам) до набрання рішенням законної сили у даній цивільній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених вимог, оскільки власником (власниками) спірного свідоцтва буде інша особа (інші особи), а не відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також заявник вказував, що право укласти такий договір відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають відповідно до частини шостої статті 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (володілець патенту може передавати на підставі договору виключні майнові права інтелектуальної власності на винахід (корисну модель) будь-якій особі, яка стає його правонаступником).

Крім того, відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 можуть скористатися правом, наданим їм частиною першою статті 32 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», у якій передбачено, що володілець патенту в будь-який час може відмовитися від прав, що випливають з державної реєстрації винаходу (корисної моделі), повністю або частково в межах опублікованої формули винаходу (корисної моделі) на підставі заяви, поданої до національного офісу інтелектуальної власності (далі - НОІВ), що унеможливить виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Посилаючись на вказане вище, ТОВ «Індустрія ЛВ» просило суд забезпечити зустрічний позов шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме:

заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю чи частково передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на корисну модель, яка охороняється патентом України від 10 серпня

2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», або відмовлятися від прав, що випливають з державної реєстрації корисної моделі, яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», повністю або частково до набрання рішенням суду у справі законної сили;

заборонити УКРНОІВІ вносити будь-які зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо передання іншим особам ОСОБА_1 та / або ОСОБА_2 виключних майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель, яка охороняється патентом України

від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», щодо припинення їх прав на корисну модель, яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» у зв`язку із повною або частковою відмовою володільця (володільців) патенту України на корисну модель від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Жовківський районний суд Львівської області ухвалою від 29 листопада

2024 року прийняв зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом.

Жовківський районний суд Львівської області ухвалою від 29 листопада

2024 року заяву ТОВ «Індустрія ЛВ» про забезпечення зустрічного позову задовольнив.

Заборонив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю чи частково передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на корисну модель, яка охороняється патентом України від 10 серпня

2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», або відмовлятися від прав, що випливають з державної реєстрації корисної моделі, яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», повністю або частково до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Заборонив ДО «УНОІВІ» вносити будь-які зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо передання іншим особам ОСОБА_1 та / або ОСОБА_2 виключних майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель, яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», щодо припинення їх прав на корисну модель, яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» у зв`язку із повною або частковою відмовою володільця (володільців) патенту України на корисну модель від 10 серпня 2022 року № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Не погодившись з ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 29 листопада 2024 року, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Львівський апеляційний суд постановою від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 29 листопада 2024 року залишив без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що між сторонами справи виник спір щодо об`єкта права інтелектуальної власності, види забезпечення, які просить вжити позивач за зустрічним позовом, є повністю співмірними із заявленими зустрічними позовними вимогами. Забезпеченням позову у способи, запропоновані позивачем, законних прав та інтересів третіх осіб порушено не буде, застосовані заходи не перешкоджатимуть відповідачам за зустрічним позовом користуватись майном, а тому наявні підстави для забезпечення зустрічного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

У касаційній скарзі, поданій 09 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саліхов Б. В., просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця вказує абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що:

ОСОБА_1 як заявниця апеляційної скарги (відповідачка за зустрічним позовом) зазначала в апеляційній скарзі про те, що вона не була допущена до судового засідання, призначеного на 24 листопада 2024 року, в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим не змогла своєчасно подати заперечення на заяву про забезпечення зустрічного позову ТОВ «Індустрія ЛВ». Апеляційний суд проігнорував цей довід та не надав йому належної оцінки, що свідчить про порушення принципу повного та об`єктивного розгляду доводів сторін;

заборона передачі прав на корисну модель обмежує свободу власника розпоряджатися своїм майном. Такі обмеження є непропорційними та не забезпечують реалізацію цілей позову, адже права третьої особи, якій буде передано патент, не впливають на вимоги позивача;

звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач за зустрічним позовом всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав жодних доказів, які б підтверджували бодай намір власників патенту щодо передання права на відповідний патент іншим особам, крім права на користування;

разом з тим, первісний позов стосується заборони відповідачам за первісним позовом незаконно використовувати виріб, який порушує право за патентом на корисну модель.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У частинах третій, десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження

№ 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала: що «Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ТОВ «Індустрія ЛВ» як на підставу порушених прав послалося на те, що відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають реальну можливість передати майнові права на відповідний патент України від 10 серпня 2022 року

№ НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» іншій особі (іншим особам) до набрання рішенням законної сили у вказаній цивільній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення пред`явлених зустрічних позовних вимог, оскільки власником (власниками) спірного свідоцтва буде інша особа (інші особи), а не відповідачі за зустрічним позовом. Крім того, відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можуть відмовитися від прав, що випливають з державної реєстрації винаходу (корисної моделі), повністю або частково в межах опублікованої формули винаходу (корисної моделі) на підставі заяви, поданої до НОІВ, що унеможливить виконання судового рішення в разі задоволення позову. Функції НОІВ виконує УКРНОІВІ.

Отже, рішення за результатами розгляду зустрічного позову стосуватиметься прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Індустрія ЛВ».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується цивільним судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження

№ 14-729цс19).

Співмірність передбачає співвідношення цивільним судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до частин першої, другої статті 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» права, що випливають з патенту, діють від дати публікації відомостей про його видачу. Патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів. У частині 5 цієї статті зазначено, що патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Згідно з частиною шостою статті 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» володілець патенту може передавати на підставі договору виключні майнові права інтелектуальної власності на винахід (корисну модель) будь-якій особі, яка стає його правонаступником.

У справі, що переглядається, вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, суди установили, що між сторонами виник спір щодо об`єкта права інтелектуальної власності - корисної моделі № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка охороняється патентом України від 10 серпня 2022 року.

Тому висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про заборону вчиняти певні дії в порядку забезпечення зустрічного позову щодо об`єкта права інтелектуальної власності - корисної моделі № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка охороняється патентом України

від 10 серпня 2022 року, є ефективним захистом можливих порушених прав позивача за зустрічним позовом від недобросовісних дій з боку відповідачів, без порушення чи безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів останніх, задля забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

ТОВ «Індустрія ЛВ» довело реальну можливість передання відповідачами за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідних прав на патент України на корисну модель № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 10 серпня 2022 року іншим особам до набрання рішенням законної сили у цій справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення пред`явлених позовних вимог, оскільки власником патенту буде інша особа(и), а не відповідачі.

Крім того, відповідачі за зустрічним позовом як власники патенту, ураховуючи те, що ними заявлено первісний позов, можуть скористатися правом, наданим їм статтею 32 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» - відмовитися від патенту України на корисну модель № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 10 серпня

2022 року в будь-який час повністю або частково на підставі заяви, поданої до НОІВ, функції якого у цій справі виконує УКРНОІВІ.

Враховуючи приписи Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», Паризької конвенції про охорону промислової власності

від 20 березня 1883 року та Угоди про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності, суди правильно зазначили, що заходи забезпечення шляхом заборони передачі будь-якій особі права власності на спірні патенти повністю або частково та заборони компетентному органу реєструвати перехід такого права до інших осіб та публікувати такі зміни є такими що відповідають заявленим вимогам, оскільки відчуження або відмова від спірного патенту утруднить та затягне вирішення спору по суті, буде впливати на процес виконання рішення про визнання прав (патенту) на корисну модель недійсними та матиме інші правові наслідки, зробить неможливим виконання рішення, ухваленого щодо патенту, виданого відповідачам у випадку задоволення пред`явлених позовних вимог (зустрічного позову).

Питання щодо забезпечення позову вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи та доводів заявника. У справі, що переглядається, суди дали належну оцінку доводам позивача за зустрічним позовом щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не надав належної оцінки посиланню відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 про те, що їй не надано можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі.

Верховний Суд зазначає, що заява про забезпечення зустрічного позову подана у вересні 2024 року, а ухвала про задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову постановлена у судовому засіданні

29 листопада 2024 року.

За змістом доводів касаційної скарги представник відповідачки за зустрічним позовом не зміг взяти участь у засіданні в режимі відеоконференції з огляду на те, що засідання не розпочалося своєчасно, оскільки суддя перебував у нарадчій кімнаті.

Вказане не може вважатися недопущенням його до участі у розгляді справи, зокрема чи був позбавлений можливості подати заперечення на заяву про забезпечення зустрічного позову, з огляду на таке.

Касаційна скарга не містить посилань на те, що на час постановлення ухвали суду першої інстанції про забезпечення зустрічного позову від 29 листопада 2024 року відповідачка за зустрічним позовом не була ознайомлена зі змістом заяви про забезпечення зустрічного позову, поданої у вересні

2024 року.

Доводів щодо того, що з моменту ознайомлення із заявою про забезпечення зустрічного позову до дня постановлення ухвали про задоволення заяви про забезпечення заяви відповідачка ОСОБА_1 була позбавлена можливості подати заперечення на цю заяву касаційна скарга не містить.

Таким чином, відсутність представника відповідачки за зустрічним позовом у судовому засіданні, яке відбулося 29 листопада 2024 року, та той факт, що відеоконференція не відбулась, не є достатньою підставою для скасування ухвали про забезпечення зустрічного позову, оскільки спір по суті не розглянуто, тому сторони у справі не позбавлені можливості у подальшому надавати пояснення, доводи та заперечення по суті справи відповідно до вимог ЦПК України.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову, а лише визначається, чи можуть існувати потенційні труднощі у разі виконання рішення у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому заборона вчиняти певні дії до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідачки.

Водночас заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Таким чином, Верховний Суд, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення заяви про забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії.

Інші доводи, наведені в касаційній скарзі, аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявниці.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саліхов Богдан Віталійович, на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області

від 29 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія ЛВ» про встановлення факту використання корисної моделі та заборону використання патенту на корисну модель; за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія ЛВ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання прав на корисну модель недійсними повністю та зобов`язання вчинити дії, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія ЛВ» про забезпечення зустрічного позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк