Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Монастиренко С.М.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява обґрунтована тим, що в 2021 році ОСОБА_1 почав зустрічатися з ОСОБА_2 . Вони зустрілися в Словаччині, де ОСОБА_1 працював по контракту. На момент зачаття дитини вони проживали однією сім`єю в Словаччині, підтримували шлюбні стосунки, але не перебували в шлюбі. В період вагітності, перед народженням дитини, в березні 2023 року ОСОБА_2 повернулася в Україну. За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 повернувся зі Словаччини в Україну, в м. Полтава винаймав квартиру. В свідоцтві про народження дитини за згодою сторін прізвище доньки було записано « ОСОБА_3 », а ОСОБА_1 - батьком дитини. Після народження доньки протягом двох місяців сторони продовжували винаймати квартиру в м. Полтава. ОСОБА_1 працював, а ОСОБА_2 знаходилася на квартирі з дитиною. Позивач почав помічати, що відповідачка залишає доньку на сусідку пенсійного віку, яка сама потребує стороннього догляду. ОСОБА_2 говорила, що то їй потрібно на базар, то вона зустріла знайомих та затрималася. Бували випадки, що вона не ночувала вдома, пояснюючи, що затрималася в бувших однокурсниць. На цих підставах між ними почалися сварки. ОСОБА_2 говорила ОСОБА_1 , що він їй не чоловік та їх ніщо не утримує, а їхня спільня дитина - це його бажання. В червні 2023 року сторони переїхали з м. Полтава в смт. Білики Полтавського району Полтавської області, де проживають батьки відповідачки. Проживали там близько двох місяців, але за сімейних конфліктів з батьками, які неодноразово відбувалися по тих же самих причинах, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були змушені переїхати в с. Галі-Горбатки Полтавського району Полтавської області в будинок до батьків позивача. Однак сімейне життя не склалося, сімейні відносини поступово почали погіршуватися, сторони стали не розуміти один одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними відносин. З серпня 2023 року сторони припинили спільне проживання. Відповідачка повідомила позивачу, що на даний час не готова до сімейного життя і виховання дитини, не може сидіти вдома та що він та його батьки повинні виховувати дитину, оскільки її батьки пенсіонери-інваліди. Після чого вона зібрала свої речі та покинула позивача з дитиною. ОСОБА_2 не здійснює свої батьківські обов`язки, передбачені законом, не цікавиться життям дитини, не спілкується з нею, не займається її вихованням, здоров`ям, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не сприяє загальновизнаним нормам моралі.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прохав суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.23-25).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.64-65).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Монастиренко С.М. у судовому засіданні позов підтримали та прохали задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про проведення судового засідання без неї. Не заперечує проти задовлення позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області Кущ М.С. прохала задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, розглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Підставою запису відомостей про батька була спільна заява батьків про визнання батьківства від 25.04.2023 року (а.с.49-50).

Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області № 34 від 27.01.2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54-57).

У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав зазначено, що 22.01.2025 року службою у справах дітей виконавчого комітету Кобеляцької міської ради проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обстеження встановлено, що житловий будинок складається з 2 кімнат, коридору, кухні, ванни. Кімнати умебльовані, наявна побутова техніка. Для дитини відведена окрема кімната, є шафа для одягу, стіл, дитяче ліжко, наявний одяг та взуття по сезону, іграшки та книги. Санітарно-гігієнічні норми виконуються, продукти харчування в достатній кількості. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 від 23.01.2025 року № 16, виданим Центром надання соціальних послуг Кобеляцької міської ради, ОСОБА_1 повністю виконує батьківські обов`язки. В повній мірі задовольняє потреби дитини, піклується про дитину. Створює належний догляд за здоров`ям дитини. Дотримується режиму дня (достатній сон). Забезпечує потребу в когнітивному розвитку дитини, можливість для гри та взаємодії з іншими дітьми. Поглиблює свої знання та вміння як батька для пристосовування до змін потреб дитини з плином часу. Батько повністю задовольняє потреби доньки. ОСОБА_2 надала до служби у справах дітей виконавчого комітету Кобеляцької міської ради заяву, в якій зазначила, що не бажає проживати з ОСОБА_1 та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки. ОСОБА_1 не змінював місця свого проживання, не перешкоджав у спілкуванні матері з дитиною і ОСОБА_2 могла відвідувати доньку або хоча б по телефону відтримувати з нею зв`язок. Проте матір свідомо самоусуналася від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, її подальшої долі, не піклується про дитину, не переймається її здоров`ям. ОСОБА_2 не зверталася до служби у справах дітей виконавчого комітету Кобеляцької міської ради по питанню визначення графіку побачень з дитиною. Відсутні факти, які б свідчили про те, що батько перешкоджає матері бачитися з дитиною. ОСОБА_2 свідомо припинила спілкування з донькою.

Враховуючи зазначене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради вважав за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що вона бачила ОСОБА_2 один раз. Це було півтори роки тому. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_2 не спілкується з донькою.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_2 народила дитину, в них у сім`ї почалися негаразди, вона почала то кудись ходити, то гуляти. Коли ОСОБА_1 з ОСОБА_2 переїхали в с. Галі-Горбатки, ОСОБА_6 кілька разів бачила ОСОБА_2 , то вона є, то її немає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що є батьком ОСОБА_2 . Коли його дочка з дитиною переїхала в с. Галі-Горбатки до батьків ОСОБА_1 , вона залишала дитину саму. Вже як рік дитина проживає з батьком ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не проживала з ними. Вона не бажає брати участь у вихованні дитини. Це її свідоме самостійне рішення.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення будь-кого з батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої доньки ОСОБА_3 , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до дочки.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, з урахуванням висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, нормами ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Тобто саме такий розмір законодавець визначає як рекомендований і безспірний при стягнення аліментів на утримання дітей.

Таким чином, з ОСОБА_2 слід стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду - 17 грудня 2024 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», під час розгляду справи в усіх судових інстанціях від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись статтями 12, 141, 259, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя