Справа № 513/148/25
Провадження № 2/513/488/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Златіної Олени Іванівни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Златіна О.І. звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року, ухваленого по справі №2-523/12. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 (частки) з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення за рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року, ухваленого по справі №2-532/12, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до рішення Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 червня 2012 року і до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи до зміни матеріального становища сторін. Рішення Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року звернене до виконання. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 20 жовтня 2007 року, актовий запис №8. Рішенням Саратського районного суду від 02 квітня 2013 року, шлюб розірвано. Як вбачається з Розрахунку заборгованості по аліментах станом на січень 2025 року заборгованість відсутня. Неповнолітня донька сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у м. Одесі та винаймають орендоване житло. На даний час розмір аліментів, присуджених до стягнення вказаним рішенням суду є недостатнім, так як донька є студенткою КЗ «Одеський обласний медичний фаховий коледж» перший курс, спеціальність 223 медсестринство, ОПП «Сестринська справа» денного форми навчання. Ціни на харчування зросли, одяг треба купувати посизонного, розмір аліментів що вказаний в рішенні суду дуже недостатній на даний час. Враховуючи що відповідач є здоровою, працездатною людиною, наразі офіційно працевлаштований, а саме ТОВ «Ройлянка» отримує заробітну плату, з урахуванням вищевказаних обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість позивачки зміни саме способу стягнення аліментів, просила суд задовольнити позовні вимоги, оскільки вони гуртуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 03 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Златіна О.І. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Златіної О.І. неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Судом установлено, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 02 квітня 2013 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб зареєстрований 20 жовтня 2007 року Ройлянською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №8, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвано.

Згідно копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ройлянською сільською радою Саратського району Одеської області, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дитина проживає з позивачем, що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади від 14 лютого 2023 року.

Судовим рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та мешкає у АДРЕСА_1 , не працюючого, аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 червня 2012 року і до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи до зміни матеріального становища сторін.

03 вересня 2013 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 03 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області. Після реєстрації шлюбу, дружина змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки № 605 від 15 січня 2025 року виданої Комунальним закладом «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», ОСОБА_3 дійсно навчається в КЗ «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж» у 13 групі I курсу спеціальність 223 медсестринство. Термін закінчення навчального закладу 29 червня 2028 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданої Відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м.Одеса), стягува отримувала аліменти від боржника щомісячно за період з 21 червня 2012 року по березень 2024 року. Заборгованість відсутня.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верхової Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 цієї ж Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 7 СК України визначає, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно із положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями ч.3 ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня 3196,00 гривень.

Отже мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину сторін, якій виповнилось 16 років, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 01 січня 2025 року становить 3196,00 гривень на місяць.

Ураховуючи сімейне та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, сімейне та матеріальне становище відповідача, а також положення законодавства щодо права одержувача аліментів вирішувати в судовому порядку питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд доходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених з відповідача за судовим рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року.

Суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини сторін у розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За положеннями пункту 10 частини 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 150, 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Златіної Олени Іванівни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , який було встановлено судовим рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року у справі № 2-532/12, встановивши розмір аліментів у розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнення за рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року, ухваленого по справі № 2-532/12, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та виконавчий лист відкликати.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 30 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 23 січня 2023 року органом 5114, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Златіна Олена Іванівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 005009, видане на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 17 травня 2023 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , виданий 16 січня 2020 року органом 5144, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя К. Ю. Рязанова