Справа № 211/892/25
Провадження № 2/211/1085/25
30 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки, -
адвокат Штефан Дмитро Юрійович від імені позивача ОСОБА_1 та в її інтересах звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Ради та просить суд визнати за позивачем право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0556 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, право власності на яку належало за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту про право приватної власності на землю, серії ДП від 06 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №7028. В обґрунтування позову представник зазначив, що позивач, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами належить їй на підставі: 1) - свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2008 року, реєстровий №1245, виданого державним нотаріусом Петрівської державної нотаріальної контори Каліушко Д.І., на ім`я дочки спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_1 ; - свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2008 року, реєстровий №1240, виданого державним нотаріусом Петрівської державної нотаріальної контори Каліушко Д.І., на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ; - договору про розподіл спадкового майна від 16 липня 2008 року, реєстровий №1252, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ; згідно змісту яких ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на підставі вищевказаних правовстановлюючих документів зареєстровано КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», витяг №19908813 від 15.05.2008. 2) - договору дарування частини домоволодіння з земельною ділянкою від 15 квітня 2004 року, реєстровий №930, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , згідно змісту якого ОСОБА_1 прийняла в дар від ОСОБА_6 частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також частку земельної ділянки, загальною площею 0,0556 га, із цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за тією ж адресою, на якій розташований вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами. Право власності на підставі вищевказаних правовстановлюючих документів зареєстровано КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», витяг №3529799 від 07.05.2004. Таким чином, на підставі вищевикладеного, вбачається, що позивачу, ОСОБА_1 , належить цілий житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також частка земельної ділянки за тією ж адресою. Інша частка земельної ділянки належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП від 06 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №7028. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 розпорядився належною йому часткою житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , уклавши із ОСОБА_4 договір довічного утримання (догляду) від 30 червня 2004 року, реєстровий № 1-3726, посвідчений державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. При цьому, частка земельної ділянки за тією ж адресою до предмету вказаного договору не була включена, залишившись фактично у власності відчужувача ОСОБА_3 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась. У подальшому вищевказана належна ОСОБА_4 частка житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами була успадкована позивачем, його дочкою ОСОБА_1 . У 2024 році позивач вирішила оформити кадастровий номер на земельну ділянку, на якій розташований будинок, який належить їй на праві приватної власності. Проте інженер-землевпорядник після проведення землевпорядних робіт та перевірки наданих власницею документів повідомив, що право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0556 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту про право приватної власності на землю, серії ДП від 06 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №7028, досі належить ОСОБА_3 . На даний момент внесення змін до договору довічного утримання (догляду) від 30 червня 2004 року, реєстровий № 1-3726, посвідчений державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., є неможливим, враховуючи, що сторони договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , померли. Відповідно до приписів ст. 120 Земельного кодексу України, право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0556 га, мало перейти до кінцевого власника житлового будинку, ОСОБА_1 . Таким чином, оскільки позивач є власником цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, на підставі договору дарування, свідоцтва про право на спадщину та договору про розподіл спадкового майна, то згідно вищевикладених правовстановлюючих документів, набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоволодіння. У зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої права на нерухоме майно, а саме, оформити право власності на земельну ділянку, позивач змушена звернутись до суду із цією позовною заявою.
Ухвалою суду від 30 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Представник позивача адвокат Штефан Д.Ю. 07 березня 2025 року звернувся до суду з уточненим позовом, в якому замінив неналежного відповідача - виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, на належного відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 10 березня 2025 року замінено неналежного відповідача - виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, на належного відповідача - ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача адвокат Штефан Д.Ю. звернувся до суду з заявою, згідно якої просить провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 набула у власність на підставі:
1) - свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2008 року, реєстровий №1245, виданого державним нотаріусом Петрівської державної нотаріальної контори Каліушко Д.І., на ім`я дочки спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_1 (а.с. 15);
- свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2008 року, реєстровий №1240, виданого державним нотаріусом Петрівської державної нотаріальної контори Каліушко Д.І., на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (а.с. 14);
- договору про розподіл спадкового майна від 16 липня 2008 року, реєстровий №1252, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;
згідно змісту яких ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька, ОСОБА_4 , частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на підставі вищевказаних правовстановлюючих документів зареєстровано КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», витяг №19908813 від 15.05.2008 (а.с. 17);
2) - договору дарування частини домоволодіння з земельною ділянкою від 15 квітня 2004 року, реєстровий №930, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , згідно змісту якого ОСОБА_1 прийняла в дар від ОСОБА_6 частку житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також частку земельної ділянки, загальною площею 0,0556 га, із цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за тією ж адресою, на якій розташований вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами (а.с.18). Право власності на підставі вищевказаних правовстановлюючих документів зареєстровано КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», витяг №3529799 від 07.05.2004 (а.с. 19).
Інша частка земельної ділянки належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП від 06 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №7028 (а.с. 22).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 12).
За життя ОСОБА_3 розпорядився належною йому часткою житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , уклавши із ОСОБА_4 договір довічного утримання (догляду) від 30 червня 2004 року, реєстровий № 1-3726, посвідчений державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. При цьому, частка земельної ділянки за тією ж адресою до предмету вказаного договору не була включена, залишившись фактично у власності відчужувача ОСОБА_3 (а.с. 20, 21).
Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. була заведена спадкова справи №136/2005. 23 лютого 2005 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день подання заяви був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 36).
Відповідно до заяви від 23.02.2005, спадкова маса за заповітом складається з: домоволодіння з господарчими побудовами, яке розташоване в АДРЕСА_2 (а.с. 37).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю.
Частиною 3 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Що узгоджується з правовою позицією, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №364/515/19.
На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0556 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0556 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, право власності на яку належало за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту про право приватної власності на землю, серії ДП від 06 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №7028.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 30 квітня 2025 р.
Суддя Д.М. Ніколенко