РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Савицького В.В.

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Токаленко В.М.,

представника заінтересованої особи Чаюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою адвоката Токаленко Валентини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Херсонський відділ Управління Державної міграційної служби у Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Адвокат Токаленко В. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні в сім`ї українців. З народження і до 1977 року я разом з батьками проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з призивом на військову службу він був знятий з реєстраційного обліку.

З 1966 року до 1974 року він навчався в Херсонській середній школі № 8. 20.04.1976 року на його ім`я було оформлено трудову книжку серії НОМЕР_1 і його було зараховано учнем слюсаря по ремонту автомобілей на підприємство «Автоколона № 2229» Херсонського обласного управління автомобільного транспорту. 21.04.1977 року він був прийнятий ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовий облік. З 10.05.1977 року по 04.05.1979 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 . 30.05.1979 року Комсомольським РВВС м. Херсона йому було видано паспорт громадянина СРСР. З 1979 року до 1988 року він був зареєстрований за місцем своєї роботи, а після цього був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З належного батькам будинку він 17.06.2005 року був знятий з реєстраційного обліку в результаті незаконних дій моєї сестри ОСОБА_2 . Після демобілізації з 06.09.1979 до 17.02.1988 року він працював матросом, слюсарем, шліфувальником на різних підприємствах м. Херсона,

З 1984 року до 1988 року він навчався в Херсонському морехідному училищі рибної промисловості. З 04.03.1988 року до 01.01.1989 року він працював матросом на Клайпедській базі тралового флоту «Заприба» (Литовська РСР). 3 02.01.1989 року до 15.07.1993 року він працював матросом, помічником капітана на Литовському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Литрибпром», з 01.03.1994 року до 01.08.1995 року - диспетчером загону в Херсонському загоні воєнізованої охорони Одеської залізничної дороги; з 01.04.2003 року до 01.08.2003 року він працював на посаді столяра в ТОВ фірма «Енергія».

16.08.1996 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 . 15.01.1999 року ДАІ МВС УВС м. Херсона йому було видане посвідчення водія. Приблизно з 2009 року він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_4 , з якою перебуває в шлюбних відносинах. Таким чином, з 13.01.1959 року (з моменту народження) та до теперішнього часу він постійно проживає у м. Херсоні. Тобто, на момент проголошення незалежності України, 24.08.1991 року, він постійно проживав на території України. Однак паспорт громадянина України він не отримав, оскільки на момент проголошення незалежності України він працював у Литовській РСР. Отримати паспорт громадянина України пізніше він не мав можливості, оскільки не мав зареєстрованого місця проживання. В січні 2024 року під час обстрілів він втратив паспорт громадянина СРСР, посвідчення водія та картку платника податків. У зв`язку із чим просить встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Херсона, мешканець міста Херсона Херсонської області, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Херсонський міський суд Херсонської області від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Від представника заінтересованої особи Херсонського відділу Управління Державної міграційної служби у Херсонській області до суду надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначила, що ОСОБА_1 , має правові підстави набути громадянство України за територіальним походженням відповідно до вимог статті 8 Закону України "Про громадянство", в якій зазначено, що особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», тобто за фактом свого народження, та у позасудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, УДМС у Херсонській області вважає, що підстави для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24.08.1991, відсутні.

Від представника заявника надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні в сім`ї українців. З народження і до 1977 року він разом з батьками, братом та сестрою проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зв`язку з призивом на військову службу був знятий з реєстраційного обліку. З 1966 року до 1974 року він навчався в Херсонській середній школі № 8. З 20.04.1976 року ОСОБА_1 було зараховано учнем слюсаря по ремонту автомобілей на підприємство «Автоколона № 2229» Херсонського обласного управління автомобільного транспорту. 21.04.1977 року він був прийнятий Комсомольським військовим комісаріатом на військовий облік. 30.05.1979 року заявник був документований Комсомольським РВВС м. Херсона паспортом громадянина СРСР. З 1979 року до 1988 року він був зареєстрований за місцем своєї роботи. З 16.11.1985 року по 16.02.1988 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 в будинку, що належав його хресній матері. Після цього був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З 06.09.1979 року до 17.02.1988 року ОСОБА_1 працював матросом, слюсарем, шліфувальником на різних підприємствах м. Херсона. З 1984 року до 1988 року він навчався в Херсонському морехідному училищі рибної промисловості. 26.12.1989 року отримав диплом на звання штурмана малого плавання. З 04.03.1988 року до 01.01.1989 року ОСОБА_1 працював на Клайпедській базі тралового флоту «Заприба» (Литовська РСР), з 02.01.1989 року до 15.07.1993 року - на Литовському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Литрибпром». Викладене підтверджується наданими заявником документами. З належного батькам будинку він 17.06.2005 року був знятий з реєстраційного обліку в результаті незаконних дій його сестри. Посвідчення громадянина іншої держави заявник не отримував, про що зазначає представник заінтересованої особи. Таким чином, з народження і до цього ОСОБА_1 проживає в України, тільки деякий час працював на базі флоту, не отримуючи громадянство іншої держави. Просить задовольнити у повному обсязі заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримав просив їх задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити з підстав викладених у заяві та поясненнях.

Представник заінтересованої особи Херсонського відділу Управління Державної міграційної служби у Херсонській області в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявлені вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення заяви, просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки надані заявником документи в повному обсязі не можуть підтвердити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в м. Херсоні, Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 та інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а саме актовим записом про народження № 359 від 11.02.1959, виконаним Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

Відповідно до актового запису про укладення шлюбу № 372 від 16.08.1996 року виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, 16.08.1996 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . При реєстрації зазначеного шлюбу графі «відомості про нареченого» вказане громадянство ОСОБА_1 як особа без громадянства, національність українець.

Згідно наданої копії паспорта моряка та трудової книжки з 04.03.1988 року до 01.01.1989 року ОСОБА_1 працював матросом на Клайпедській базі тралового флоту «Заприба» (Литовська РСР), з 02.01.1989 року до 15.07.1993 року працював матросом, помічником капітана на Литовському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Литрибпром», що свідчить про відсутність постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Відповідно до довідки Литовського державного підприємства рибальського флоту «ЮРА» від 13.07.1993 р.н. №17/КТ ОСОБА_7 працював на Литовському державному підприємстві рибальського флоту «Юра» та не оформлював посвідчення громадянства Литовської Республіки.

Згідно копії прибудинкової книги з 16.11.1985 року по 16.02.1988 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно копії адресної довідки, виданої 26.10.2005 року Обласним адресно-довідковим бюро при УМВС в Херсонській області ОСОБА_1 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 , але в адресній довідці не вказана інформація про дату реєстрації, що не дає можливості встановити факт його проживання за вказаною адресою станом на 24 серпня 1991 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_4 оформленого 30.05.1979 Комсомольським РВ УМВС України в Херсонській області, 01.11.1985 у вказаний паспортний документ була вклеєна фотокартка у зв`язку з досягненням ОСОБА_1 , 25-річного віку. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Херсонській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим або знятим з реєстрації по Херсонській області - не значиться.

УДМС у Херсонській області було направлено запит до Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради для підтвердження або спростування інформації щодо факту реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 з 1988 року, та отримано відповідь, що відповідно до відомостей реєстру територіальної громади (в межах Херсонської міської територіальної громади), інформація про декларування/реєстрацію місця проживання (перебування)/зняття з реєстрації місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 23.01.2025 відсутня.

Крім того в реєстрі територіальної громади відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 та відсутні картки реєстраційного обліку місця проживання фізичних осіб за вищевказаною адресою.

Відповідно до висновку за заявою ОСОБА_1 про втрату паспорта, затвердженого 03.06.2024р. начальником Херсонського відділу УДМС у Херсонській області, проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належність до громадянства України. Тимчасово відмовлено ОСОБА_1 в оформленні паспорту громадянина України, на підставі п.п.1 п.100 Постанови КМУ від 25.03.2015р. №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі , обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» та рекомендовано звернутись до Херсонського відділу УДМС у Херсонській області для отримання роз`яснення щодо процедури встановлення належності/набуття громадянства України.

Згідно ч.1ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»№5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону.

Крім того, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про громадянство" громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України"(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Згідно із пунктом 10 цього Порядку для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в України станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала на території України (за наявності документів, що підтверджує зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України.

Досліджуючи надані докази заявником на підтвердження факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року, судом не встановлено безумовного підтвердження тих обставин, на які посилається заявник у поданій до суду заяві, також з матеріалів справи не вбачається і в судовому засіданні належними та достатніми доказами не підтверджено постійне проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності станом на 24 серпня 1991 року.

За таких обставин, факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року достовірного підтвердження не знайшов, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви адвоката Токаленко Валентини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Херсонський відділ Управління Державної міграційної служби у Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 01.05.2025 року