Справа № 536/38/25
Провадження № 2/536/410/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

Встановив:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2011року. Мають двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Тривалий час вони не проживають разом, спільного бюджету не мають, сумісного господарства не ведуть. З жовтня 2022 року відповідачка почала проживати з іншим чоловіком та у них народилася дитина, батьком якої за рішенням суду визнано чоловіка, з яким ОСОБА_2 проживає. Вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення подружжя є неможливим. Просить суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 липня 2011 року Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, актовий запис № 432, а також стягнути з відповідачки судові витрати, навівши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2025 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Коваль С.М. не з`явилися, від представника позивача в провадження суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Наполягають на задоволенні позовних вимог.

В судове засідання відповідачка та її представник адвокат Ульянова Ю.А. не з`явилися, від представника відповідачки в провадження суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника.

Також, представник відповідачки надала відзив на позов, де вказала, що ОСОБА_5 визнає позов ОСОБА_1 і не заперечує проти розірвання їх шлюбу. В той же час відповідачка категорично заперечує щодо покладення на неї судових витрат в частині стягнення судового збору, а також витрат на правничу допомогу адвоката в такому значному розмірі. Враховуючи той факт, що відповідачка визнає позов, вважає, що суд може вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом повернення 605,60 грн. з державного бюджету, а також враховуючи незадовільний майновий стан відповідачки, яка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та їй призначено соціальну допомогу від держави як малозабезпеченій сім`ї, просить звільнити ОСОБА_2 від обов`язку компенсувати відповідачу другу половину судового збору в сумі 605,60 грн. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Також, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений представником позивача, є не співмірним із обсягом виконаних робіт та витратами часу на їх виконання. Просять в покладенні на ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу відмовити, але в разі, якщо суд не погодиться з їх доводами про необхідність відмови від покладення на відповідача витрат, то просять суд зменшити ці витрати до суми в 1500 гривень, оскільки складність правової роботи в цій справі та обсяг наданих послуг, дають підстави вважати саме така сума витрат на правову допомогу є розумною та справедливою.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 08 липня 2011 року у Центральному відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, актовий запис № 432, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_7 », чоловіка « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим повторно 18.12.2024 серії НОМЕР_1 .

Шлюб позивача з відповідачкою не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідачка не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та тривалий час проживають окремо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. У суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому такий шлюб розривається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Враховуючи, що заява відповідачки про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 грн.

Також, представником відповідачки у поданому відзиві заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_2 від обов`язку компенсувати відповідачу другу половину судового збору в сумі 605,60 грн. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Вирішуючи заявлене стороною відповідача клопотання суд зазначає, що у відповідності до частин 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В обґрунтування заявленого клопотання представником відповідачки надано довідку Управління соціального захисту населення від 20 січня 2025 року № 104, згідно якої ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як багатодітна сім`я та їй призначено соціальну допомогу від держави як малозабезпеченій сім`ї, де виховується троє малолітніх дітей.

Також, відповідно до довідки від 26 грудня 2024 року № 2024, ОСОБА_2 з 01 грудня 2023 року призначено допомогу на дитину ОСОБА_8 , 2023 року народження, яка виховується у багатодітній сім`ї в розмірі 2100 грн. щомісяця.

Враховуючи викладене, з урахуванням скрутного матеріального становища відповідачки, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд вважає, що заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 703/686/15-ц (провадження № 6-152цс17).

З врахуванням викладеного, судові витрати сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 95, 141, 258, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 08 липня 2011 року Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, актовий запис № 432.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Кременчуцькому районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. згідно квитанції до платіжної інструкції № ПН228566 від 30 грудня 2024 року, платник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Після набрання рішенням суду законної сили надіслати його до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река