Справа № 485/844/25
Провадження №2-о/485/33/25
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Снігурівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

установив:

30 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок хвороби помер рідний брат заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у с.Заводівка Горностаївської громади Каховського району Херсонської області. На даний момент с.Заводівка Горностаївської громади Каховського району Херсонської області. Встановлення даного факту смерті необхідно заявниці для державної реєстрації смерті брата.

Заявниця ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала та просила її задовільнити з підстав, наведених у ній.

Представник Снігурівського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), подала суду заяву про слухання справи у відсутність їх представника, щодо задоволення заяви покладаються на розсуд суду (ЕП-1158/25вх від 02.05.2025).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Вказані нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території бойових дій та тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку.

З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

За правилами ч.2, ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд встановив, що заявник у справі ОСОБА_1 є громадянкою України, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 30.11.1998 Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 квітня 1956 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №5. У графі «Батько» значиться ОСОБА_4 , у графі «Мати» - ОСОБА_5 .

За даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15 березня 1986 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 15 березня 1986 року уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 є громадянином України, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 25 листопада 1998 року Горностаївським РВ УМВС України в Херсонській області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 08 червня 1962 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис №22. У графі «Батько» значиться ОСОБА_4 , у графі «Мати» - ОСОБА_5 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №105 від 01 вересня 2022 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Заводівка Каховського району Херсонської області, причина смерті - хронічна печінкова недостатність, цироз печінки змішаний клас «ІІ».

За даними довідки про причину смерті від 01 вересня 2022 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 60 рокі, причина смерті - цироз печінки змішаний клас «ІІ».

До матеріалів справи додано фотознімок місця захоронення ОСОБА_2 .

Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» зі змінами та доповненнями, зокрема територія Горностаївської селищної територіальної громади з 24.02.2022 - тимчасово окупована територія.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" - "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі "Лоізида проти Туречинни", міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, "наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території", посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого "Намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення, а тому не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Аналізуючи вищевказані добуті та досліджені в судому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги загальновідомі факти про тимчасову окупацію Мелітопольської міської територіальної громади, внаслідок чого на вказаній території не здійснюється діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування, а також, що заявниця ОСОБА_1 позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті свого рідного брата ОСОБА_2 у позасудовому порядку, суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті на тимчасово окупованій території в селі Заводівка Каховського району Херсонської області її рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 60 років.

Встановлення факту смерті особи має значення для державної реєстрації смерті рідного брата заявниці. Спір про право відсутній.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 293-294, 317, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Снігурівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в с.Заводівка Каховського району Херсонської області, громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Заводівка Горностаївського району Херсонської області, у віці 60 років.

Відповідно ч. 4 ст.317, п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Повне рішення складено 02 травня 2025 року.

Суддя О.П. Бодрова