Справа № 464/2836/25
пр.№ 2-о/464/149/25
У Х В А Л А

29.04.2025 року м.Львів Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Сихівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

у с т а н о в и л а :

Заявник звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з заявою у порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження, в якій просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Маріуполі Донецької області у віці 77 років під час бойових дій.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Суддя, вирішуючи питання відкриття провадження у справі, установив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як виснував Верховний Суд у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20, від 23 лютого 2023 року у справі № 990/70/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23, (позивач) заявник складає та подає до суду (позовну) заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення. Розгляд (позовної) заяви, яка складена без дотримання передбачених ЦПК України вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

У силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України при застосуванні норм права суд ураховує висновки Верховного Суду у постановах від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20, від 23 лютого 2023 року у справі № 990/70/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23, де (позивач) заявник складає та подає до суду (позовну) заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення. Розгляд (позовної) заяви, яка складена без дотримання передбачених ЦПК України вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, встановлені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України дана заява повинна відповідати як загальним вимогам щодо її форми та змісту, так і вимогам, передбаченим ст. 318 ЦПК України.

У відповідності до вимогст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Верховний Суд у постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22 та від 29 березня 2023 року у справі № 653/8033/22 виснував, що підставою для встановлення факту смерті, зокрема й на підставі ст.317 ЦПК України, є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Такими доказами можуть бути письмові докази, речові докази, висновки експертів, довідки про смерть, тощо.

Усупереч наведеному у заяві не викладено обставин, не зазначено та не долучено доказів у підтвердження заявлених вимог, як це вимагає ст.318 ЦПК України, про факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території.

Зміст положень ч.3 ст.294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 953/6430/22).

Окремо суд акцентує увагу заявника на незазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено до заяви.

Для виконання згаданих вимог заяву слід залишити без руху та надати заявнику на підставі ст.185 ЦПК України строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Залишити без руху заяву, надавши заявнику строк протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та повертається заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Повне судове рішення складено та підписано 29 квітня 2025 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО