Справа № 204/5218/24
Провадження № 2/204/209/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: Третя дніпровського державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (адреса знаходження: вул. Робоча, буд. 22, м. Дніпро, 49006) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Третя дніпровського державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якій прохає суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , спадкоємцями після її смерті є позивач та відповідачі по даній справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому позивач має право на успадкування за законом 1/3 частини спадкового майна Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, нотаріус своєю постановою від 19.01.2024 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Позивач вказує, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами побудовано її матір`ю, ще до 1988 року, але права власності на нього не оформлювала, крім того, домоволодіння побудовано самочинно, це підтверджується листом КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 13.02.2024 №1549. Звертає увагу на те, що до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності, тому за наявності технічного паспорту він вважається введеним в експлуатацію і є об`єктом права власності без наявності відповідних правовстановлюючих документів.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання по справі, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву, та заяв про розгляд справи у їх відсутність, не подали. у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, суд ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.

Представник третьої особи - Третя дніпровська державна нотаріальна контора у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №6003, видане повторно 05.03.2024 Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №944, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис 872, видане 21.10.1978 року).

Спадкоємцями першої черги щодо майна померлої ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що вбачається з матеріалів спадкової справи № 957/2007 від 23.11.2007 року. За прийняттям спадщини на спадкове майно, до складу якої, як вважає остання, входить і житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . позивачка звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, що підтверджується постановою від 19.01.2024 .

Згідно листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 13.02.2024 №1549 вбачається, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. До відома повідомляють:

- згідно замовлення гр. ОСОБА_4 , 21.09.1988 року було проведено первинну інвентаризацію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому 12.01.2001 року встановлено, що все домоволодіння побудовано самочинно про що виставлено відповідний штамп;

-житловий будинок літ. А-1 побудовано самочинно, про що встановлено відповідний штамп. Інвентаризацією встановлено, що побудовано житловий будинок літ.А-1 (1953-1988р., фундамент шл./бетон, стіни шл./бетон обкладені цегла ), загальною площею 42.2 кв.м., житловою площею - 29,4 кв.м.,

-житловий будинок літ. Б-1 побудовано самочинно, про що виставлено відповідний штамп. Інвентаризацією встановлено, що побудовано житловий будинок літ.Б-1 (1962 р, фундамент стрічковий шл./бетон, стіни шл./бетон штукатурені, побілені) загальною площею 41.1 кв.м., житловою площею 16.8 кв.м.;

-Літ. В-гараж, літ.Г-вбиральня, літ.Д-погріб з шийкою, літ.Е-душ, 1-2 огорожа, І-мостіння, К-колодязь, за адресою: АДРЕСА_1 . Додаток: копія технічної документації.

Згідно листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 14.05.2024 №5448 вказано, що згідно технічної інвентаризації проведеної в 2001 році за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок літ.А-1 побудований в 1953-1988 роках та житловий будинок літ.Б-1 (згідно технічної інвентаризації проведеної в 1988 році значився як літня кухня) побудований в 1962 році.

Згідно листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.07.2008 року №9031 вказано, що станом на 15.07.2008 року реєстрація права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , не проводилась.

Згідно листа Головного архітектурно-планувального управління ДМР від 23.02.2024 року №12/19-69 вбачається, що за даними містобудівного кадастру та Адресного плану міста АДРЕСА_3 ; адреса - АДРЕСА_1 офіційно жодному об`єкту нерухомості на території міста не надавалась, відповідні документи, на підставі яких була присвоєна ця адреса, відсутні. Згідно з інформаційними даними містобудівного кадастру та Адресного плану міста вул. Кипуча не була перейменована. В головному архітектурно-планувальному управлінні департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради відсутні документи, які підтверджують право користування, право власності на майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За інформацією департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, наданою листом № 3/9-901 від 21.02.2024, відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Дніпровської міської територіальної громади, в особі Дніпровської міської ради. За архівними даними приватизаційних справ департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам шляхом приватизації житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Правилами статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків; садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухомого майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення.

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Правовідносини щодо побудови спадкодавцем відповідного житлового будинку, а також набуття спадкодавцем відповідного речового права відносно такого об`єкту нерухомого майна, виникли під час дії Цивільного Кодексу УРСР (1963 року), який підлягає до застосування разом з іншими нормативно-правовими актами, що діяли у відповідний період часу включно до кінця 1991 року.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Зміст п. 4, п. 27 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР № б/н від 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995 року (надалі по тексту Інструкція 1966 р.), зазначають, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР … які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. В разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається.

Згідно п. 11 Додатку 1 до Інструкції 1966 р. правовстановлюючими документами, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, в даному випадку, (оскільки мова йде про будівництво будинку), - є рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію.

Відповідно до п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" № 7 від 4 жовтня 1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Таким чином судом встановлено, що згідно діючого законодавства на час будівництва відповідного будинку та його завершення, будівництво жилого будинку повинно було розпочинатися на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, на підставі дозволу на будівництво жилого будинку, наданого відповідним виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, при цьому, після завершення будівництва такого жилого будинку, останній повинен був бути прийнятий в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, або прийнятий та введений в експлуатацію згідно акту державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію, після чого такий будинок підлягав реєстрації у виконкомі місцевої ради, разом з тим, в разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається.

Однак до суду не було надано належного та допустимого доказу того, що спадкодавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, яке діяло на відповідний період часу будівництва жилого будинку щодо наявності необхідних дозвільних документів, які підтверджували б виникнення у спадкодавця права власності на згаданий житловий будинок, а саме: акт прийняття будинку в експлуатацію, затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, або акт державної комісії про прийняття будинку та введення його в експлуатацію, при цьому суду також не надано відповідного свідоцтва про право власності на ім`я спадкодавця, видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, якщо такий будинок будувався спадкодавцем взамін старого, що підлягав знесенню.

А тому у суду немає достатньо правових підстав вважати, що відповідний житловий будинок був побудований спадкодавцем з додержанням вимог чинного на той час законодавства, що, виходячи із наданих суду доказів, має ознаки у тому числі і самочинного будівництва, передбачені ст. 105 ЦК УРСР.

Відповідно до вимог абзацу 1 ст. 105 ЦК УРСР громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Згідно абзацу 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР "Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України" № 9 від 19.09.1975 року, самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об`єктом права особистої власності.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в п. 2, 3 постанови № 9 від 19 вересня 1975 року "Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України" роз`яснив, що самовільним будівництвом визнається також спорудження без дозволу виконавчого комітету відповідної ради нового будинку замість зруйнованого на раніш відведеній громадянину земельній ділянці. Вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинки або прибудови, в тому числі пов`язані … спадкуванням останніх, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обов`язків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали щодо них угоди. Самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об`єктом права приватної власності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплених в абзаці 2 п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено про необхідність розмежовування права на спадщину як майнового права (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна, тобто спадкоємець у будь-якому разі не позбавляється права на спадщину, навіть за умови відсутності на неї правовстановлюючих документів, при цьому необхідно обрати правильний спосіб захисту права спадкоємця, в тому числі шляхом звернення до суду не з позовом про визнання права власності на спадщину, а з позовом про визнання права на спадщину, після чого, в разі наявного відповідного рішення суду, такий спадкоємець набуває права на спадщину та можливості узаконити таке будівництво, в тому числі з використанням так званої «будівельної амністії», що на даний час передбачено Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт" від 13 січня 2015 року № 92-VIII та наказом Мінрегіону № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт».

При розгляді справи суд також приймає до уваги постанову Верховного Суду від 18 березня 2019 року, справа № 343/1048/17, згідно якої відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Отже, на думку Верховного Суду, на підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що батько позивача за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, тому вони не є об`єктом спадкування і не увійшли до спадкової маси.

Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем або не був прийнятий до експлуатації, або право власності за ним не було зареєстроване, то до складу спадщини вxодять всі належні спадкодавцеві як забудовникові права та обов`язки, в тому числі і право передати від свого імені для прийняття до експлуатації завершеного будівництвом об`єкту, отримати на своє ім`я свідоцтва про право власності та зареєструвати право власності тощо. Суд не може погодитися із позицією позивачки про те, що за наявності технічного паспорту будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вважається введеним в експлуатацію і є об`єктом права власності. Оскільки технічний паспорт на будинок містить основні відомості про об`єкт нерухомого майна (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна він лише описує об`єкт та визначає його складові для подальших дій, тобто є технічною інвентаризацією об`єкта. Позивач не довела рік закінчення будівництва будинку із спорудами, а надана нею копія технічного паспорту не може бути прийнята судом до уваги з огляду на те, що копія не засвідчена належним чином, остання технічна інвентаризація проведена була у 2001 році, а також у позивача відсутній оригінал технічного паспорта. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У частині першій статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до стаття 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Разом з тим, позивач, посилаючись на відсутність у неї оригіналу технічного паспорту на будинок із господарськими спорудами, оформленого на її матір, не заявляла клопотання про витребування письмових доказів на підтвердження факту інвентаризації зазначених будівель і оформлення технічного паспорту на них. Згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другійі третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Крім того, позивачка, посилаючись на наявність у спадкодавця ОСОБА_4 права на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не надала суду доказів відведення земельної ділянки для будівництва будинку( рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку), а також відсутні дозвільні документи на проведення будівельних робіт та прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу наданого позивачем окремо, а також в їх сукупності, суд прийшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд прийшов переконання, що у позові необхідно відмовити. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 1216-1218, 1265, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Третя дніпровського державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий,(адреса місця проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий,(адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Третя особа - Третя дніпровського державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (адреса знаходження: вул. Робоча, буд. 22, м. Дніпро, 49006).

Суддя: С.В.Чудопалова