Провадження № 2/761/1745/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савчук Ю.Н., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2023 року до суду надійшла зазначена цивільна справа та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2023 року була передана до провадження судді Макаренко І.О.

Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-1214 від 17.04.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 року в провадження судді Савчук Ю.Н. надійшла зазначена цивільна справа.

ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 , в якій просить розірвати договір купівлі-продажу укладений між ними, повернути товар, відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. Позивачка обґрунтовує спірні правовідносин, які виникли між нею та відповідачем посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За загальним правилом, визначеним статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Винятки із вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно ч.5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В даному випадку позивачка звернулась до суду обравши альтернативну підсудність, а саме за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , на підтвердження цього було надано договір оренди (найму) нерухомого майна від 28.03.2023 року.

Проте суд дійшов висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м.Києва з огляду на наступне.

Згідно з ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно п. 5-1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до Реєстру вноситься така інформація про особу: відомості про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи з реєстрації місця проживання або про зміну місця проживання (перебування) особи.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстроване місце проживання позивача : АДРЕСА_2 .

Таким чином, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 .

Отже, оскільки зареєстроване у становленому порядку місце проживання відповідачп територіально не знаходиться в Шевченківському районі міста Києва, тому, відповідно, подана позовна заява не підсудна Шевченківському районі міста Києва.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що вказану позовну заяву необхідно передати за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, як суду, до територіальної юрисдикції якого вона належить.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 259-261, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди - передати за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: