н/п 2/490/1575/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Діджи Фінанс», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за Кредитним договором №100228229 від 06.04.2021 р. в сумі 21 500,00 грн та понесені судові витрати у сумі 2422,40 грн судового збору та 6 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Після виконання приписів ст. 187, ухвалою судді від 08.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.01.2025 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, крім іншого вказала, що Позивачем не надано доказів наявності у неї Особистого кабінету позичальника, а також будь яких доказів, які підтверджують, що вона підписувала Кредитний договір, зокрема одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 17. Постанови НБУ від 3 листопада 2021 року № 113 оригінал договору, що укладається у вигляді електронного документа, повинен містити: електронний підпис споживача з урахуванням вимог законодавства України. Всі документи, які надав Позивач не містять жодного підпису Відповідачки, що свідчило б про волевиявлення укладення договору та інших додаткових документів.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року витребувано уТОВ «Діджи Фінанс» оригінал Кредитного договору №100228229 від 06.04.2021 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 або докази електронного підпису вказаного Кредитного договору.

12.03.2025 року від представника позивача надійшла заява, в якій вказав, що позивач надав до суду всі наявні в нього докази, зокрема електронний примірник оригіналу електронного договору про споживчий кредит № 100228229 від 06.04.2021 року з додатками до нього, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН». Отже, позивач вважає, що спір має бути вирішений на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції то захист драв людини і основоположних, свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц)

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Неподання позивачем доказів або неможливість їх отримання, а також неподання клопотання про їх витребування дає можливість витребування судом доказів в порядку ст. ст. 44, 43, ч. 7 ст. 81, ч.ч. 5, 6 ст. 84 ЦПК України.

У відповідності до ч.ч. 5, 6 ст. 84 ЦПК України, суд може уповноважити на одержання доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно ч.2 ст.258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

За такого, керуючись ст. 12 ЦПК України, а також беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, з метою повноти встановлення фактичних обставин справи та для забезпечення можливості винесення об`єктивного рішення, суд вважає занеобхідне судове засідання відкласти та витребувати від ТОВ «Діджи Фінанс», для підтвердження факту передачі коштів, виписку з карткового рахунку боржника ОСОБА_1 на який перераховано кредитні кошти.

При цьому, суд роз`яснює позивачу право в разі неможливості надання витребуваного доказу подати клопотання про витребування доказів, в порядку ст. 84 ЦПК України, вказавши номер рахунку відповідачки та банк в якому такий рахунок відкрито.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з підстав необхідності витребування нових доказів.

Згідно ч. 9 ст. 223 ЦПК України, про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Суд, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України у зв`язку з витребування нових доказів вважає необхідним судове засідання відкласти.

Керуючись ст.12, 81, 84,223 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Витребувати уТовариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» виписку з карткового рахунку боржника ОСОБА_1 на який перераховано кредитні кошти.

Роз`яснити, що відповідно до ч.7-9 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

З урахуванням надмірного навантаження відкласти судовий розгляд справи на 24.06.2025 року на 09.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова