Справа № 591/7631/24
Провадження № 2-н/591/1531/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

05 травня 2025 року

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Ніколаєнко О.О., розглянувши матеріали заяви представника заявника адвоката Смолового Андрія Валерійовича, який діє в інтересах заявниці ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ :

Представник заявника адвокат Смоловий А.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні в сумі 34993,28 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 185289,12 грн., в якому зазначив, що заявниця з 04.03.2024 року припинила трудові відносини з ПАТ «Сумихімпром». На дату звільнення за період з 01.12.2023 по 04.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 34993,28 грн. Станом на день звернення заробітна плата не виплачена. Тому боржник має перед заявником заборгованість у розмірі 34993,28 грн, а також заявниця має право на стягнення середнього заробітку за період з 04.03.2024 по 25.07.2024 включно в сумі 185289,12 грн., що спонукало звернутися до суду з відповідною заявою.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 31.07.2024 року у видачі судового наказу відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 24.04.2025 року ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 31.07.2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.

Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Загальна характеристика вимог, за якими може бути видано судовий наказ - вони повинні бути безспірними.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом, для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116 КЗпП України).

З доданих до матеріалів заяви документів вбачається, що заявниця працювала на посаді апаратника нейтралізації у цеху нейтралізації та очищення промислових вод з 04.01.2017 по 04.03.2024, звільнена з посади відповідно до наказу №83 від 04.03.2024.

Заявниця з урахуванням вимог ст. 116 КЗпП України, зокрема, 04.03.2024 мала дізнатися про порушення її права на отримання належних для виплати сум, як звільненому працівнику.

Заяву про видачу судового наказу представник заявниці засобами поштового зв`язку подав до суду 25.07.2024, тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч.1 ст. 233 КзПП України.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст.116 КЗпП України), минуло не більше одного року.

Враховуючи звільнення ОСОБА_1 з роботи 04 березня 2024 року з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні заявник мала звернутися до суду у відповідності до ч.1 ст.233 КЗпП України в тримісячний строк, з дня, коли вона дізналася про порушення свого права, тобто з 04 березня 2024 року. Звернувшись до суду 25 липня 2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку, вона пропустила строк, встановлений законом для звернення до суду з такою вимогою. Вказане є підставою для відмови у видачі судового наказу в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 КЗпП України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у видачі ОСОБА_1 судового наказу в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст.165, 166,167 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 04 березня 2024 року по 25 липня 2024 року у розмірі 185289 грн. 12 коп.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі вказаного судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя О.О. Ніколаєнко