Справа № 175/1795/23
Провадження № 2/202/71/2025
01 травня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді- Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Пеки Д.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Лиманської міської ради, Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,-
14 квітня 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпровської області, про визначення місця проживання дитини.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпровської області, про визначення місця проживання дитини передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Протоколом автоматизованого розподілу від 02.06.2023 року цивільна справа розподілена судді Ісаєвій Д.А.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєвої Д.А. від 05 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
31.07.2023 року до суду надійшла заява позивачів про зміну підстав та предмету позову. В якій позивач ОСОБА_1 вказала, що вона є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це син її рідної доньки ОСОБА_6 .
У 2012 році позивач дізналася, що її неповнолітня донька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зустрічається з відповідачем, який на 10 років старший від неї. Її чоловік мав розмову з ОСОБА_3 і повідомив його, що вони мають намір звернутися до поліції з заявою про розбещення неповнолітньої дитини. Після цієї розмови вони більше ОСОБА_3 біля їх доньки не бачили. В подальшому донька спілкувалася та зустрічалася з іншим хлопцем свого віку.
Наприкінці 2015 року ОСОБА_7 повідомила їм, що вагітна, але не сказала їм хто батько дитини і в категоричній формі заборонила їм говорити на цю тему. Що новонароджена дитина може бути сином відповідача навіть не думали, оскільки ОСОБА_7 запевнила їх, що не зустрічалася з ним після 2012 року.
Під час пологів саме позивач перебувала з донькою у пологовому відділенні, її там ніхто не відвідував, окрім членів їх родини, забирали з пологового її теж вони. Після народження дитини ОСОБА_7 з сином ОСОБА_8 жили у них вдома. ОСОБА_6 та вони її батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , опікувалися дитиною, займалися її вихованням, розвитком, утриманням.
В органах РАЦС дитину було зареєстровано в порядку статті 135 Сімейного кодексу України, бо донька ні з ким у зареєстрованому шлюбі не перебувала, ніхто не подав заяву про визнання батьківства щодо дитини.
Донька перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Лиманської міської ради як отримувач державних соціальних допомог і отримувала державну допомогу як одинока мати та допомогу малозабезпеченій сім`ї.
Відповідач дійсно декілька разів приходив до їх двору, але завжди був напідпитку, влаштовував сварки з ОСОБА_11 , кидався на неї з ножем на очах у дитини. Вони питали у доньки, чому він приходить, що йому потрібно, але вона нічого не пояснювала. Пізніше донька сказала, що саме відповідач є біологічним батьком її дитини, але ніколи не казала про те, що хоче зв`язати своє життя з цією людиною. Її донька та відповідач ніколи разом не проживали, ОСОБА_8 не сприймав відповідача як свого батька і завжди, коли йшла мова про відповідача, називав його «дядько ОСОБА_12 ».
Зі свого боку жодного разу відповідач не називав себе батьком дитини, не підтримував ОСОБА_13 під час вагітності, народження дитини та в період її зростання. Він ніколи не надавав матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_8 , жодним чином не цікавився його життям, не займався вихованням та розвитком дитини.
З 2020 року донька перебувала в фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, вони мали намір зареєструвати шлюб та оформити батьківство щодо ОСОБА_14
ІНФОРМАЦІЯ_3 під час обстрілу міста Лиман окупаційними російськими військами донька попала під обстріл, була важко поранена і померла внаслідок мінно - вибухової політравми.
Оскільки місто Лиман було під постійними обстрілами, то позивач з чоловіком та онуком виїхали у Вінницьку область. В евакуаційному автомобілі вони зустрілися з відповідачем. Навіть у такий скрутний час він не поставився до ОСОБА_8 як до свого сина, він його проігнорував. Вони оселилися у місті Бар Вінницької області, де проживав відповідач їм не було відомо, і вони не цікавилися.
За місцем проживання вони стали на облік як внутрішньо переміщені особи і почали оформляти документи на дитину, а саме: про надання статусу дитини-сироти було прийнято відповідне рішення виконавчим комітетом Жмеринського району Вінницької області № 3 від 09.06.2022 року, а також про встановлення опіки над дитиною - рішення № 5 від 09.06.2022 року. Саме позивачку було призначено опікуном ОСОБА_8 .
Одного разу в місті Бар вони зустрілися з відповідачем на місцевому ярмарку, йому там вручили повістку до військкомату, він почав дуже нервувати та почав пропонувати їм допомогти йому виїхати з країни, оформити опіку над ОСОБА_8 на нього, щоб він мав змогу виїхати до росії. Вони відмовили йому, оскільки бажають щоб онук зростав, отримував виховання та освіту у вільній Україні.
Після того, як вони відмовили відповідачу, він звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. 14.11.2022 року Барський районний суд Вінницької області на підставі висновку судової молекулярно-генетичної експертизи ухвалив рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_3
16.03.2023 року виконавчий комітет Жмеринського району Вінницької області рішенням № 11 позбавив дитину статусу дитини-сироти.
У зв`язку з ухваленням рішення суду вони не стали створювати будь-які перешкоди для спілкування дитини з батьком. Під час короткого спілкування з відповідачем з 10 по 13 квітня 2023 року вони дійшли висновку про доцільність проживання дитини з бабусею та дідусем, щоб почати поступове спілкування дитини з батьком спочатку у присутності баби й діда, а згодом, може все налагодиться і піде дитині на користь. Однак дитина ставилася до ОСОБА_3 як до чужої людини, в його присутності ОСОБА_8 проявляв страх та тривогу. Після того, як ОСОБА_3 йшов, ОСОБА_8 казав, що боїться його, згадував, що «цей дядько ОСОБА_12 » нападав на маму.
13 квітня 2023 року ввечері ОСОБА_3 зателефонував і сказав, що 14.04.2023 він о 9.00 приїде за дитиною, яка повинна бути зібрана та усміхнена, щоб їхати з ним на окуповану територію у місто Єнакієво. Якщо вони не виконають його вимоги, він буде забирати дитину силою. Коли ми розповіли дитині, що за ним приїде батько, і вони поїдуть разом, дитина почала сильно плакати і казати, що він не хоче їхати від баби і діда. Коли він почув прізвище « ОСОБА_16 », почав нервувати, згадувати та гукати маму. Це був величезний стрес для її онука. У зв`язку з цим в інтересах дитини за захистом її прав відповідно до ст.258 СК України вона і вимушена була звернутися з цим позовом до суду.
Просила суд визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_1 .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради.
Справа перебувала у провадженні судді Кіблицької (Ісаєвої) Д.А.
Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року за №215 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 12 вересня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року позовну заяву про визначення місця проживання дитини в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року витребувано від Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради висновок щодо розв`язання спору про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити. Повідомила, що її чоловік ОСОБА_18 помер і вона проживає з онуком.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання та за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, які повернені з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Враховуючи, що позивач та представник позивача не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської областів судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лиманської міської радив судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до заяв, документ сформований в системі «Електронний суд» 20.03.2025 та 21.04.2025 року просили суд розглядати справу без участі їх представника.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі їх представника. Надали Висновок від 19.12.2024 №5/6-204 про недоцільність визначення місця проживання дитини з бабусею.
Свідок ОСОБА_4 , донька позивача, суду повідомила про те, що її сестра була матір`ю одиначкою. Вона не проживала з відповідачем та сина він не визнавав та матеріальну допомогу не надавав.
Суд, заслухавши позивача, представника позивача, допитавши свідка ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_19 , опитавши за участю психолога ОСОБА_19 малолітнього ОСОБА_5 , оцінивши надані суду докази у їх сукупності, доходить наступного висновку .
Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є бабусею ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 01 вересня 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьками ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_1 , про що 01 вересня 2016 року складено відповідний актовий запис №332.
Відомості про батька в актовому записі про народження були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 27.04.2023 року за №02/22-0292, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримувала державну соціальну допомогу на дитину одинокої матері на сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року, з 01.05.2017 року по 31.10.2020 року.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №627 від 14 травня 2022 року ОСОБА_6 , померла від мінно-вибухової політравми, в результаті воєнних дій російської федерації в м. Лиман.
Рішенням виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 09.06.2022 року №5 «Про встановлення опіки над дитиною-сиротою ОСОБА_21 », встановлена опіка над дитиною-сиротою ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено опікуна, ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Барського районного суду Вінницької області у справі №125/810/22, провадження №2/125/195/2022 за позовною заявою ОСОБА_3 до Сектора опіки та піклування служби у справах дітей Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, з участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , Барський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства, позовні вимоги позивача задоволено. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, батьком ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Барський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_21 №332 від 01.09.2016 року, а саме: у графі «батько» вказати батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_5 ; у відомостях про дитину змінити прізвище ОСОБА_21 з « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_16 », по батькові залишити « ОСОБА_23 ».

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі №125/810/22 рішення Барського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року змінено. Виключено з рішення суду абзац 5 на аркуші 2: «Судом встановлено, що з 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у фактичних дошлюбних відносинах». Виключено з рішення суду абзац 9 на аркуші 2: «Судом встановлено, що ОСОБА_3 з дня народження ОСОБА_8 визнавав його своїм сином, постійно піклувався про нього, проявляв турботу, виховував, забезпечував матеріально». Виключено з абзацу 6 на аркуші 3 рішення суду слова: «померлої дружини». В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 16.03.2023 року №11, визнано таким, що втратив статус дитини - сироти ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з визнанням батьківства; ОСОБА_1 передати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання батькові, громадянину ОСОБА_3 .

Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 16.03.2023 року №12, припинено опіку над дитиною-сиротою ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з визнанням батьківства та передачу дитини батькові; звільнено ОСОБА_1 від обов`язків опікуна.

Відповідно до висновку від 19 грудня 2024 року №5/6-204, Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважають за недоцільне визначення місця проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з бабусею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначено, що баб/дід, які не є законними представниками малолітньої дитини, не мають права на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ними.

Згідно із акту обстеження житлових умов від 31 січня 2024 року, складеного співробітниками управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, для з`ясування умов проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою проживання: АДРЕСА_6 . Дитина проживає з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_18 , умови проживання задовільні.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачем, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Разом з тим, частиною третьою статті 161 СК України передбачено, що якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відповідно ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

Як вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанов від 4 березня 2020 року у справі № 356/417/17, провадження 2/356/155/17, враховуючи положення ч.1,2 ст.55 Конституції України, ч.1 ст.4 ЦПК України слід зазначити, що баба також має право на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання своєї онуки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, твердження третьої особи Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про те, що ОСОБА_1 не має правових підстав для звернення із даним позовом до суду є необґрунтованими.

Суд критично відноситься до телефонного повідомлення відповідача, яке ним надано при підготовці Висновку, про те, що бабуся ОСОБА_1 ховає від нього сина ОСОБА_8 та йому не відоме місце його проживання, оскільки дана справа розглядається різними складами суду з квітня 2023 року та відповідач жодного разу не прийняв участь у судових засіданнях.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що в даній категорії справ у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків, в даному випадку бабусі та батька.

Статтею 12 Конвенції про права дитини зазначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Спеціаліст ОСОБА_19 суду повідомила, що вона є психологом Обласного комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги». До КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради звернулася ОСОБА_1 , ОСОБА_18 із запитом про необхідність проведення психологічного діагностування психоемоційного стану їх та їх онука ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначення їх батьківського потенціалу та ставлення дитини до батька ОСОБА_3 у зв`язку з позовом до суду щодо визначення місця проживання дитини. З ними було укладено договір на надання соціально-психологічних послуг. При спілкуванні з дитиною виявлено, що емоційний зв`язок між дитиною та батьком деформований, ОСОБА_8 не хоче спілкуватися та жити з ним. « ОСОБА_12 » для нього страшний. Примусити ОСОБА_8 проживати з батьком це психологічно травмувати дитину.

Судом з`ясовано думку малолітньої дитини ОСОБА_8 , який опитаний у присутності психолога ОСОБА_24 .. ОСОБА_8 , вказував, що він хоче проживати з бабусею. Вказав, що ОСОБА_12 він боїться, він злий та кричав на маму. Він вдарив маму і вона плакала. Він йому нічого не приносив.

Відповідно до Довідки наданої ОСОБА_1 , ОСОБА_18 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару наданої КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради 27.02.2024 року №29, виходячи із результатів діагностування, ОСОБА_25 проявляє свідоме бажання проживати разом з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_18 , яких ОСОБА_8 вважає своєю родиною, ідентифікує себе з ними, які є домінуючими та авторитетними особами для хлопчика і символізують безпеку та захист.

Емоційний зв`язок з батьком ОСОБА_3 у ОСОБА_21 деформований, батько викликає у хлопчика негативні емоції через випадки агресивних дій з його боку щодо матері дитини, про які розповідає хлопчик. ОСОБА_8 боїться, що батько забере його від бабусі та дідуся, з якими у хлопчика є міцний позитивний емоційний зв`язок, оскільки хлопчик з народження проживав разом з ними. Примус до проживання ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_3 може викликати ретравматизацію у дитини.

З наявного в матеріалах справи Висновку за результатами проведеного психологічного діагностичного обстеження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Лиманського міського центру соціальних служб № 03-07-71 від 04.07.2023 року вбачається, що можливо припустити, що ОСОБА_8 комфортно та безпечно зі своїми родичами (дідусь, бабуся, хрещена). Негативне відношення хлопець проявляє до містичної істоти на малюнках (за словами хлопця «дядька ОСОБА_12 ») припустимо, що це біологічний батько дитини ОСОБА_12 , який визиває у дитини тривогу та страх. Спогади про нього у ОСОБА_8 запускають травматичний досвід, психосоматичну реакцію (у вигляді пересихання у роті, заїкування та неможливості вести спокійну розмову).

За результатами діагностики можна припустити, що значимими фігурами для ОСОБА_5 є дідусь та бабуся, які виховують дитину. ОСОБА_8 відчуває у родині емоційну підтримку, захищеність, емоційний комфорт, свою включеність у родину.

Згідно характеристики на громадянина ОСОБА_3 наданої Ст. ДОП СП ВП №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області Миколою Скляровим, за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , грн. ОСОБА_3 зарекомендував себе негативно, порушував громадський порядок, зловживав спиртними напоями, порушував правила дорожнього руху, за що притягувався до адміністративної відповідальності. В життєдіяльності мікрорайону ніякої участі не брав, з сусідами ніяких відносин не підтримував. Крім того, згідно ЄО №4476 від 13.06.2020 мав намір вчинити самогубство.

Відповідно до Характеристики вихованця Закладу дошкільної освіти №6 Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_21 , 2016 року народження, він відвідував Заклад дошкільної освіти №6 з жовтня 2019 року по лютий 2022 року. ОСОБА_8 виховувався у сім`ї, яка складалася з мами, бабусі та дідуся. Батько, під час перебування дитини в дитячому садочку до сина ніколи не навідувався, та не цікавився його здоров`ям та успіхами у навчанні, до адміністрації закладу не звертався.

Згідно з Характеристикою учня 2 класу Лиманського ліцею №1 Лиманської міської ради Донецької області ОСОБА_20 виданої 15.04.2025 року, його було зараховано до 1 класу Лиманського ліцею №1 з 01.09.2023 року за дистанційною формою навчання. Наразі він є учнем класу навчального закладу. Наразі ним опікується бабуся та дідусь. ОСОБА_3 майже за 2 роки навчання ОСОБА_8 жодного разу не зв`язався з класним керівником, не цікавився його шкільним життям, навчальними успіхами.

Суд критично відноситься до характеристик на ОСОБА_3 , наданих ФОП ОСОБА_26 магазин «Профі» та ТОВ «Ольга», оскільки зазначені характеристики надані за нетривалий період роботи відповідача.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу ст. 9 Конституції України Конвенція та Протоколи до неї є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Взаємне задоволення батьками та дитиною товариства одне одного становить фундаментальний елемент «сімейного життя» у значенні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо стосунки між батьками розірвані. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, «відновити» сім`ю (§ 49). У випадках, коли дитина має сталі емоційні та сімейні зв`язки з бабою, дідом, вони можуть, керуючись, зокрема ст. 8 Конвенції, наполягати на визначенні місця проживання дитини з ними (§ 50; постанова Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі 356/417/17)

Рішення ЄСПЛ T.A. AND OTHERS v. The Republic of Moldova, заява № 25450/20 від 30 листопада 2021року Необхідно визначити наявність та ступінь небезпеки для фізичного та психічного здоров`я дитини після зміни місця проживання (§ 54). Лише одного посилання на природний зв`язок між батьком і дитиною було недостатньо, враховуючи те, що батько не зустрічався тривалий час з сином, не підтримував матеріально. Необхідно було враховувати і міцність зв`язків дитини з бабусею і дідусем (§ 56-57). Якщо суди мали законні сумніви щодо висновків лікаря та психолога, незрозуміло, чому вони не заслухали їх або не призначили альтернативну оцінку. У цьому відношенні суди, очевидно, розглядали справу як звичайну цивільну справу, де кожна сторона мала довести свої вимоги. Однак це не був звичайну цивільну справу: судам потрібно було вирішити не лише те, яка сторона надала переконливіші докази, а, що найважливіше, яке рішення відповідає найкращим інтересам дитини. Суди не могли зробити це без отримання широкої та актуальної фактичної бази (див., mutatis mutandis, A.S. проти Норвегії, № 60371/15, §§ 66-68, 17 грудня 2019 року), зокрема у формі висновків експертів, які вивчають різні аспекти справи, зокрема найкращі інтереси дитини. Суди зосередилися на відсутності будь-яких доказів того, що батько не зможе забезпечити потреби своєї дитини (підхід, який був би доречним у провадженні, спрямованому на позбавлення одного з батьків батьківських прав). Однак наголос у такій справі, як ця, мав бути зроблений на перевірці того, чи батько справді міг забезпечити належний догляд і виховання (§ 59).

Рішення ЄСПЛ T.A. AND OTHERS v. The Republic of Moldova, заява № 25450/20 від 30 листопада 2021 року Суди вищих інстанцій не досліджували можливість тимчасово залишити дитину з бабусею і дідусем, забезпечивши при цьому частий і безперешкодний доступ його батька, щоб поступово будувати стосунки між ними, не наражаючи дитину на будь-який ризик. Результатом рішень національних судів є те, що дитина може бути переселена до будинку свого батька в будь-який момент. Відсутність перехідних і підготовчих заходів, спрямованих на допомогу дитині та його батькові у налагодженні стосунків, визнана такою, що суперечить найкращим інтересам дитини (§ 62). Національні суди повинні встановити справедливий баланс між різними конкуруючими правами за Конвенцією. Однак, роблячи це, їм потрібно переконливо аргументувати свої рішення і забезпечити процесуальну справедливість усього процесу (§ 63)

Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з бабусею відповідає бажанням та інтересам дитини, оскільки у неї з дня його народження склався сталий порядок проживання з бабусею та зміна такої обстановки може призвести до психоемоційного порушення стану хлопчика. Судом достеменно встановлено, що малолітній ОСОБА_8 на даний час проживає у належних умовах, отримує належне піклування та догляд.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України є тимчасово переміщеною особою, та тимчасово проживала за адресою: АДРЕСА_4 , а наразі проживає: АДРЕСА_6 , то судвважає, що для забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі малолітнього ОСОБА_8 необхідно визначити його місце проживання разом із бабусею.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1,ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З приводу розподілу судових витрат, слід зазначити, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1074,00 грн., який в порядку ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись: ст.ст. 4,13, 76-81, 89, 141, 259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_7 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) , треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанське, вул. Теплична,5, 7), Орган опіки та піклування Лиманської міської ради (Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, буд.46, ), Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради (49027, м. Дніпро, пл. Шевченко, буд.7, ), про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути із ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_7 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 1074,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.П. Слюсар