УХВАЛА

02 травня 2025 року

м. Київ

справа № 205/4889/24

провадження № 61-5538ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

На стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження важливе значення мають відомості про ціну позову, зокрема, з огляду на положення пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Предметом спору у цій справі є визнання майна особистою приватною власністю.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Також слід звернути увагу представнику заявника, що витрати на правову допомогу та судовий збір не входять до ціни позову, оскільки судові витрати не є самостійними позовними вимогами.

Ураховуючи те, що аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, а також оскаржувані судові рішення не дозволяють встановити ціну позову, представнику заявника слід зазначити інформацію про ціну позову станом на день подання позовної заяви щодо вимоги майнового характеру (про визнання майна особистою приватною власністю)та підтвердити таку інформацію належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, ринкова вартість квартири, її грошова оцінка, експертний висновок, тощо).

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено всіх сторін, які беруть участь у справі.

Отже, представнику заявника необхідно уточнити касаційну скаргу, зазначивши всіх сторін, які беруть участь у справі та адресу їх місцезнаходження.

Упрохальній частині касаційної скарги представник заявника просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 23 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 квітня 2025 року, проте не зазначає наслідки перегляду судом касаційної інстанції судових рішень.

Тому представнику заявника необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, зазначивши наслідки перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних рішень у відповідності до вимог статті 409 ЦПК України та надати касаційну скаргу (у новій редакції), копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у системі «Електронний суд» представнику заявника також необхідно надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адреси інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 23 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 01 квітня 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 02 червня 2025 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун