РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Могильницького В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначив, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.07.2024, яка набрала законної сили 24.07.2024, у справі №295/14946/19 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження №0002151 від 26.05.2019 за ч. 2 ст. 296 КК України закрито. В указаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 обвинувачувались у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганстві. Позивач зазначає, що в результаті нанесених йому відповідачами тілесних ушкоджень він втратив працездатність, переніс декілька операцій, спрямованих на реставрацію кісток носа, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого №3874 від 25.05.2019 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого ЛОР відділення №12310 від 18.06.2019 року, висновком експерта №1968 від 20.06.2019 за результатами проведення судово-медичної експертизи по факту спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2 , випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31.07.2019. Як слідує зі змісту позову, своїми протиправними діями стосовно потерпілого та членів його родини відповідачі заподіяли моральну шкоду ОСОБА_2 , яка полягає у сильних душевних та психічних переживаннях, що призвели до погіршення стану здоров`я та в сукупності негативно відображаються на його житті. Спостерігається знижений та нестійкий настрій, депресивний стан, порушення сну, дратівливість, збудливість, постійно турбують головні болі, підвищений артеріальний тиск, болі в області серця, запаморочення, почастішали випадки втрати свідомості. Протиправні дії з боку відповідачів потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних і матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. За словами позивача, ОСОБА_4 відшкодував завдану шкоду в добровільному порядку, натомість відповідачі не відшкодували добровільно завдану шкоду, у зв`язку із чим він вимушений звернутись до суду.

З огляду на викладене у позові, ОСОБА_2 оцінює розмір відшкодування завданої моральної шкоди у грошовому еквіваленті 50 000 грн., яку просить стягнути з відповідачів в рівних частках.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 24.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Могильницького В.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала кримінальна справа №295/14946/19, яка була закрита за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою суду не встановлювалося жодних фактичних даних кримінального провадження, констатовано лише обставини, викладені у обвинувальному акті прокурора, які судом не перевірялися. Більше того, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з самого початку кримінального провадження вказували на свою непричетність до події. Жодних доказів зворотного позивачем не надано. Саме у зв`язку із побутовим конфліктом між ОСОБА_4 та позивачем 25.05.2019 і виникли подальші правовідносини. У свою чергу, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було узгоджено повний розмір моральної шкоди, а саме 25 000 грн., які позивач і отримав. Отже, пред`явлення даного позову до ОСОБА_1 має лише ознаки спроби надмірного збагачення позивача без належної правової підстави, без жодних доказів вини ОСОБА_1 та обґрунтованого розміру такої моральної шкоди, яка вже була відшкодована ОСОБА_4 у повному обсязі (а.с. 48-49).

Представник позивача адвокат Андрійчук Л.І. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що в ухвалі про закриття кримінального провадження жодної преюдиції немає. Більше того, вину визнав лише ОСОБА_4 і в ухвалі прямо про це вказано. ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вину не визнали. Доказів заподіяння моральної шкоди позивачу не надано.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.07.2024 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0002151 від 26.05.2019 за ст. 296 ч.2 КК України закрито.

ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження №0002151 від 26.05.2019 за ст. 296 ч.2 КК України закрито.

ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження №0002151 від 26.05.2019 за ст. 296 ч.2 КК України закрито.

Зі змісту вказаної ухвали слідує, що в результаті злочинних дій ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми обличчя у вигляді 2-ох синців в ділянках правого та лівого ока, уламкового перелому кісток спинки носу із зміщенням їх, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, синця та садна на лівій верхній кінцівці, 3 синців та 1 садна на тулубі зліва, на грудній клітці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (частина перша статті 1177 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведені вище норми й те, що факт заподіяння позивачеві легкого тілесного ушкодження, в силу зазначеної вище норми статті 23 ЦК України, заподіяння фізичній особі тілесного ушкодження означає й заподіяння такій особі моральної шкоди, оскільки ушкодження здоров`я без фізичного болю не може бути (цей факт є загальновідомим і не потребує доказування), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, проте не у визначеному останнім розмірі.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOC v. FRANCE» та «NIEDBALA v. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на презумпцію невинуватості (стаття 62 Конституції України, стаття 17 КПК України) факт вчинення особою кримінального правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюватися у порядку кримінального провадження.

Суд в порядку цивільного провадження не має юрисдикційних повноважень встановлювати факт вчинення кримінального правопорушення. Натомість встановлена вироком суду у кримінальному провадженні або в ухвалі про звільнення особи від кримінальної відповідальності протиправність дій (бездіяльності) такої особи належить до обставин, що не підлягають доказування під час розгляду цивільної справи в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі №449/1689/19 наголосила, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження стосовно відповідачів закрито на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою і обвинувачені (відповідачі) підтвердили, що їм це зрозуміло (а.с. 20 зворот).

Отже, вищевказані обставини, подія мали місце, а також особи, які були причетні до кримінального провадження, були встановлені та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючим, а саме, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини відповідачів у вчиненні кримінального правопорушення.

При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд враховує характер вчиненого відповідачами кримінального правопорушення та обставини, за яких його скоєно, встановлений після цього згідно із висновком експерта №1968 діагноз ОСОБА_2 закрита тупа травма обличчя у вигляді 2-ох синців в ділянках правого та лівого ока, уламковий перелом кісток спинки носу із зміщенням їх, синець та садна на лівій верхній кінцівці, 3 синці та 1 садно на тулубі зліва, на грудній клітці зліва, бездіяльність відповідачів щодо відшкодування завданої ними шкоди, а також тривалість подальшого лікування потерпілої особи, утому числі в умовах стаціонару (а.с. 11-14).

Таким чином, суд, встановивши належним чином фактичні обставини справи на підставі наявних доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі по 15 000,00 грн. з кожного відповідача.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 363,36 грн. за подання позову, від сплати якого відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 363,36 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 363,36 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Д.В. Кузнєцов