Справа № 146/775/24
Провадження № 22-ц/801/1007/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 рокуСправа № 146/775/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

учасники справи:

позивач Товариство з собмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кірюшина Артема Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Скаковської І. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У травні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2296845.

Відповідно до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладання Кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до п.п.9.7. кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1. кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. кредитного договору.

Згідно з п.п. 2.4. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.

Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами кредитному договорі.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма / умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (п.п. 9.9. Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19102023, згідно із умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (копія витягу з договору факторингу додається).

Згідно із п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № l, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу додається).

Відповідно до реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року до договору факторингу № 19102023 до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2296845 у розмірі 48 872 грн, з яких 14 900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 972 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 23 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15860-09/2021.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Також, відповідно до п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з п.п. 2.3. п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із Реєстром боржників до Договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 13 600 грн, з яких 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 600 грн сума заборгованості за відсотками.

Покликаючись на викладене, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, ТОВ «ФК «ЄАПБ» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у загальному розмірі 62 472 грн, яка складається із заборгованості:

-за кредитним договором №2296845 в розмірі 48 872 грн, з яких 14 900 грн основна сума боргу, 33 972 грн заборгованість за відсотками;

-за кредитним договором № 15860-09/2021 у розмірі 13 600 грн, з яких 4 000 грн основна сума боргу, 9 600 грн заборгованість за відсотками.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами № 2296845 від 27 серпня 2021 року в розмірі 48 872 грн, з яких 14 900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 972 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 15860-09/2021 від 23 вересня 2021 року в розмірі 13 600 грн, з яких 4 000грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 600 грн сума заборгованості за відсотками, всього заборгованість складає 62 472 грн. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договорів не оспорюються та сторонами виконувались, що свідчить про їх дійсність. Отже, між сторонами у справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитних договорів, сторонами дотримано письмову форму укладення кредитних договорів, що відповідає вимогам ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася та сторонами було досягнуто згоди відносно всіх істотних умов даних кредитних договорів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, адвокат Кірюшин А. А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вирішити питання розподілу судових витрат.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року справу призначено до розгляду на 01 травня 2025 року в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем кредитних договорів та виникнення між ними будь-яких правовідносин.

Окрім того позивачем не надано жодних доказів передання грошових коштів в кредит від первісних кредиторів відповідачу. Матеріали справи не містять номеру банківської картки на яку мали бути перераховані грошові кошти за кредитним договором 2.

До відповіді на відзив позивач долучив низку документів, зокрема, лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27 лютого 2024 року №140-2702, згідно із яким між підприємствами ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 27 серпня 2021 року 18:39:21 на суму 14 974,50 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 105235240, призначення платежу: Зарахування 14900 грн на карту НОМЕР_1 .

Водночас згаданий лист не містить інформації про те, що переказ коштів було здійснено саме на виконання ТОВ «Лінеура Україна» свого договірного обов`язку з передання грошових коштів.

Більш того, згідно виписок по банківській картці № НОМЕР_1 , що належить відповідачу та які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 будь-які грошові кошти від ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за періоди, вказані в кредитних договорах не надходили. Проте, суд першої інстанції уваги на докази подані стороною відповідача не звернув.

Також, на переконання сторони відповідача, позивачем не надано належних та достовірних розрахунків за договором, доказів відступлення права вимоги від первісних кредиторів до позивача.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

27 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2296845 (а. с. 8-15).

Розмір кредиту 14 900 грн (п. 1.2 договору).

Строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту (п. 1.3 договору).

Процентна ставка 1,90% в день (стандартна), 0,57% в день (знижена) (п. 1.4 договору).

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (п. 3.1 договору).

Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані ним з метою отримання кредиту (п. 2.1 договору).

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за відповідними реквізитами (п. 2.4 договору).

Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 27 серпня 2021 року о 18:37:32, містить паспортні дані ОСОБА_1 , номер його телефону, електронну адресу.

На а. с. 16-17 знаходиться паспорт споживчого кредиту до договору із аналогічними умовами, підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 27 серпня 2021 року о 18:36:36.

Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 140-2702 від 27 лютого 2024 року, 27 серпня 2021 року 18:39:21 на суму 14 974,50 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 105235240, призначення платежу: Зарахування 14 900 грн на карту НОМЕР_1 (а. с. 99).

25 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору № 2296845, відповідно до умов якого сторони продовжили строк користування кредитом на 30 днів до 26 жовтня 2021 року, процентна ставка 1,90% на день (а. с. 18-19).

На а. с. 20 паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1

19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №19102023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) (цін продажу) за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна» (п. 1.1 договору).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору) (а. с. 22-24).

19 жовтня 2023 року сторонами підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до вказаного договору (а. с. 29).

Відповідно до реєстру прав вимоги від 19 жовтня 2023 року до договору ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2296845 від 27 серпня 2021 року на загальну суму заборгованості 48 872 грн, з яких 14 900 грн заборгованість по основному боргу, 33 972 грн заборгованість по відсотках (а. с. 26, 95-96).

На а. с. 108-111 знаходиться розрахунок заборгованості, здійснений первісним кредитором, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2296845, за період з 27 серпня 2021 року по 24 січня 2022 року становить 48 872 грн, з яких 14 900 грн заборгованість по основному боргу, 33 972 грн заборгованість по відсотках.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2296845 становить 48 872 грн, з яких 14 900 грн заборгованість по основному боргу, 33 972 грн заборгованість по відсотках (а. с. 27).

Щодо договору №15860-09/2021 від 23 вересня 2021 року

23 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено кредитний договір №15860-09/2021 (а. с. 33-34).

Сума кредиту 4 000 грн (п. 1.1 договору).

Строк кредиту 30 днів, до 20 жовтня 2021 року (п. 1.2 договору).

Процентна ставка 912,50 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу (п. 1.3).

Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті (п. 1.6 договору).

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.5 договору).

Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом, містить паспортні дані ОСОБА_1 , номер телефону.

На звороті а. с. 35 графік розрахунків за договором.

На а. с. 36 інформація та контактні дані кредитодавця.

21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №21092022 (а. с. 26-28), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Інвеструм» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФК «Інвеструм» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п. 1.1 договору).

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2 договору).

21 вересня 2022 року сторонами підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до вказаного договору (а. с. 29).

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 13 600 грн, з яких 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 600 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 40, ).

На а. с. 103-107 знаходиться розрахунок заборгованості, здійснений первісним кредитором, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 15860-09/2021 за період з 23 вересня 2021 року по 24 вересня 2022 року становить 13 600 грн, з яких 4 000 грн заборгованість по основному боргу, 9 600 грн заборгованість по відсотках.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 15860-09/2021 становить 13 600грн, з яких 4 000 грн заборгованість по основному боргу, 9 600 грн заборгованість по відсотках (а. с. 41).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кредитні договори №2296845 від 27 серпня 2021 року та №15860-09/2021 від 23 вересня 2021 року, укладені між первісними кредиторами та ОСОБА_1 шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства.

У договорах сторони обумовили усі його істотні умови, тому підписавши їх, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови кредитних договорів.

Оскільки факту укладення кредитних договорів ОСОБА_1 не заперечує та не оспорює, колегія суддів вважає доведеним факт укладення кредитних договорів між ним та первісними кредиторами.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на таке.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 кредитні кошти не отримував.

На підтвердження перерахування кредитних коштів первісним кредитором за кредитним договором № 2296845 позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 140-2702 від 27 лютого 2024 року про перерахування коштів, а саме 27 серпня 2021 року 18:39:21 на суму 14 974,50 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 105235240, призначення платежу: Зарахування 14 900 грн на карту НОМЕР_1 (а. с. 99).

Водночас як видно із наданої відповідачем суду першої інстанції довідки АТ КБ «Приватбанк» від 21 жовтня 2024 року (а. с. 70) щодо руху коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , 27 серпня 2021 року грошові кошти у розмірі 14 900 грн на вказану картку не надходили.

Окрім того відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 21 жовтня 2024 року (а. с. 69, 71) щодо руху коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , 23 вересня 2021 року на вказану картку не надходили грошові кошти у розмірі 4 000 грн, які є предметом договору № 15860-09/2021 від 23 вересня 2021 року.

У довідці наявна транзакція із зарахування грошових коштів у розмірі 4 000 грн 26 вересня 2021 року із призначенням платежу «Зарахування переказу на картку», однак у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що вказані кошти були перераховані ОСОБА_1 на виконання договору № 15860-09/2021 від 23 вересня 2021 року, адже доказів перерахування кредитних коштів позивач не надано.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договорами № 2296845 від 27 серпня 2021 року та № 15860-09/2021 від 23 вересня 2021 року, а тому право на стягнення заборгованості ані первісних кредиторів, ані позивача, якому було відступлено право вимоги за такими договорами, у судовому порядку не доведено.

Проте суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку про скасування рішення суд першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ТОВ «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3 633,60 грн понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції, а також 484,48 грн сплаченого ним судового збору за подання касаційної скарги, що разом становить 4 118,08 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кірюшина Артема Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 118,08 грн (чотири тисячі сто вісімнадцять грн 08 коп).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

С. К. Медвецький