ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Городничої В.С., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирними будинками, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Токар Н.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (далі КП «Жилсервіс-5») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2024 року у задоволенні заяв друкованого засобу масової інформації газети «Багнет Нації», поданих до канцелярії суду 14 лютого 2024 року, 12 березня 2024 року про надання дозволу на проведення відеозйомки судового процесу відмовлено.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у КП «Жилсервіс-5» докази: розрахунок заборгованості із утримання будинку та прибудинкової території із зазначенням щомісячних платежів за кожний місяць за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований ОСОБА_1 , за період з 01 червня 2022 року до 31 липня 2023 року; інформацію стосовно переліку складових із надання послуг КП «Жилсервіс-5» з утримання будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 01 червня 2022 року до 31 липня 2023 року (с зазначенням найменування робіт, їх обсягу, вартості, надання документації із вказаних робіт, договорів/угод, рахунків, актів виконаних робіт тощо).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року позов КП «Жилсервіс-5» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Жилсервіс-5» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 червня 2022 року до 31 липня 2023 року в розмірі 9 060,13 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення було зроблено помилковий висновок і прийнято позовну заяву, яка підписана фізичною особою, яка без жодних підтверджувальних документів діяла від імені позивача, тобто за відсутністю доказів щодо правосуб`єктності та правоздатності.

Вважає, що суд першої інстанції не надав відповідачу об`єктивно достатньо часу для надання усних пояснень щодо поданих ним документів. Таким чином, засідання суду проводилось без забезпечення всебічного та неупередженого розгляду справи.

Також, вважає, що єдиними належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність та розмір заборгованості відповідача, можуть бути виключно первинні бухгалтерські документи, яким судом першої інстанції не надано належної оцінки.

Вказує, що докази протиправно витребувані судом у позивача, не є належними, тому не можуть бути досліджені, та не можуть бути використані під час розгляду справи, та при ухваленні рішення по суті справи, оскільки не мають жодного відношення до формулювань та до переліку доказів, які відповідач клопотав перед судом першої інстанції.

Вважає, що самостійно та протиправно сформовані судом першої інстанції формулювання про витребування доказів націлені на надання позивачу протиправних переваг, порушуючи рівність та змагальність сторін перед судом, а отже судом першої інстанції порушено право відповідача на справедливий і публічний розгляд справи.

Просив рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того апелянт не погоджується з ухвалами Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, про відмову у задоволенні заяв друкованого засобу масової інформації газети «Багнет Нації» про надання дозволу на проведення відео зйомки судового процесу та ухвалою про витребування доказів.

Зазначає, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвал Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року повернуто скаржникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Не погодившись з таким судовим рішенням він ( ОСОБА_1 ) через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2024 року.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2024 року скасована, справа передана для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідач вважає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення відео зйомки судового процесу, судом грубо порушено конституційний принцип гласності судового процесу, оскільки право на здійснення фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням портативних засобів, реалізується без отримання окремого дозволу суду (на підставі п.п.3, 4 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), що виключає необхідність з`ясування судом думки та отримання згоди учасників справи чи їх представників щодо можливості реалізації даного права іншими особами, які користуються гарантією гласності судового процесу, та виключає можливість постановлення судом ухвали про дозвіл або відмову в дозволі на реалізацію такого права.

Враховуючи вищезазначене, просив ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, про відмову у задоволенні заяв друкованого засобу масової інформації газети «Багнет Нації» про надання дозволу на проведення відеозйомки судового процесу скасувати.

Також просив скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2024 року про витребування доказів. Визнати, що будь-які документи та будь-які докази, які подані на виконання вищезазначеної ухвали суду про витребування доказів від 12 березня 2024 року, долучені позивачем до заяви про долучення доказів, відповідь на відзив та додаткові пояснення позивача, які подані останнім до суду першої інстанції, є неправомірно отриманими, неналежними та такими, що не підлягають розгляду ні за їх суттю ні за їх змістом та підлягають виключенню зі справи.

Представник КП «Жилсервіс-5» - адвокат Дишлова А.О., подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним, обґрунтованим та прийнятим із додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

В обґрунтування зазначає, що твердження апелянта про відсутність повноважень директора на підписання позовної заяви спростовуються матеріалами справи, оскільки на підтвердження повноважень на підписання позовної заяви директором КП «Жилсервіс-5» Карпенко Сергієм Сергійовичем до заяви було долучено копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.09.2023 року, в якій містяться відомості про керівника. Вказує, що згідно з п.13 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, а отже, керівник юридичної особи має право реалізовувати процесуальні права сторони без подання документів, що засвідчують його повноваження.

Окрім цього, вважає доводи відповідача щодо визначеного переліку доказів, про які відповідач (апелянт) не клопотав, в зв`язку із чим докази подані позивачем на виконання оскаржуваної ухвали є неправомірно отриманими, не належними та такими, що не підлягають розгляду за їх суттю і за їх змістом у рамках цієї справи, та підлягають виключенню зі справи спростовуються ч.7 ст.81 ЦПК України, згідно якої, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, у тексті ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2024 року зазначено, що необхідність витребування доказів здійснюється судом першої інстанції з метою перевірки доводів позовної заяви для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, що цілком відповідає припасам ч.7 ст.81 ЦПК України. Тому докази, надані позивачем на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2024 року вважає допустимими, оскільки надані в межах вимог, передбачених нормами ЦПК України.

Щодо доводів відповідача про відсутність доказів на підтвердження заборгованості вказує, що матеріали справи містять бухгалтерську довідку КП «Жилсервіс-5» за вих. № 07Т від 07.03.2024 року в якій відображено розмір щомісячних платежів за послугу з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку НОМЕР_1 ВКВ ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальну суму нарахування за період з 01.06.2022 року по 31.07.2023 року, суму перерахунку за послуги, які не були надані, не в повному обсязі, та інформацію про відсутність оплат з боку відповідача за послуги з управління за період з 01.06.2022 року по 31.07.2023 року. Тому з огляду на викладене, вважає, що наявні в матеріалах справи докази, надані позивачем в своїй сукупності є об`єктивними і належними доказами на підтвердження нарахованих відповідачу сум за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2024 року прийняте на підставі вищезазначених доказів є законним.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через перебування за межами Дніпропетровської області і здійснення волонтерської допомоги населенню.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи клопотання відповідача суд зазначає наступне.

За положеннями ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

До клопотання про відкладення розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження зазначених ним причин неявки у судове засідання.

Суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 09 квітня 2024 року №7/3-22, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 , за період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року є заборгованість, яка складає 9 060 грн. 13 коп.

У зв`язку з чим КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирними будинками. В обґрунтування позивач зазначив, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг, що надавались КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (далі скорочено ДМР) з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року. Між сторонами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. За період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 9478,56 грн., що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законодавством строк. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на користь КП «Жилсервіс-5» ДМР, з урахуванням зменшеної суми позовних вимог 9060 грн. 13 коп. за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , та судовий збір.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року витребувано у КП «Жилсервіс-5» ДМР докази: - розрахунок заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території, із зазначенням щомісячних платежів за кожний місяць за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року; - інформацію стосовно переліку складових по наданню послуг КП «Жилсервіс-5» ДМР з утримання будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року, із зазначенням найменування робіт, їх обсяг, вартість, та наданням документації по вказаним роботам, договори/угоди, рахунки, акти виконаних робіт тощо.

На виконання ухвали суду від 12 березня 2024 року про витребування доказів, КП «Жилсервіс-5» ДМР надали довідку від 09 квітня 2024 року №7/3-22, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 , згідно якої за період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року є заборгованість, яка складає 9 060 грн. 13 коп.

КП «Жилсервіс-5» ДМР надано перелік складових послуг з управління багатоквартирним будинком, які обов`язкові для збереження та підтримки будівель у належному стані та виконання санітарних норм за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року, розрахунки по особовому рахунку за комунальні послуги, акти з постачання природного газу та електроенергії.

З наданого переліку складових послуг з управління багатоквартирним будинком, які обов`язкові для збереження та підтримки будівель у належному стані та виконання санітарних норм за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що КП «Жилсервіс-5» ДМР надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за якими у період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року нараховано 9 060 грн. 13 коп.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять належні, достовірні та допустимі докази наявності у відповідача заборгованості зі сплати наданих КП «Жилсервіс-5» послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01 червня 2022 року до 31 липня 2023 року, які підлягають стягненню.

Колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції, але зазначає наступне.

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.162ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку .

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором (ч.1 ст.18 Закону України Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» №536 від 31.05.2022 року, (додаток №1 до позовної заяви), відповідно до якого КП «Жилсервіс-5» ДМР призначено управителем багатоквартирних будинках в тому числі Чечелівського району у м.Дніпро.

Умовами Договору №6 про надання послуги з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту №6 (Багатоквартирні будинки Чечелівського району м.Дніпро) від 01.06.2022 року (додаток №2 до позовної заяви), визначено права та обов`язки Управителя та співвласників, та містить ціну та порядок оплати послуг, порядок взаємного інформування сторін, відповідальність сторін (в тому числі порядок перевірки якості наданих послуг з управління).

Додатком №1 до Договору №6 від 01.06.2022 року встановлений перелік будинків, загальні відомості та ціна послуг (за 1 кв.м. площі) з управління Будинками, що входять до об`єкту №6 (Багатоквартирні будинки Чечелівського району м. Дніпро).

Додатками №2, №3 до Договору №6 від 01.06.2022 року встановлений перелік складових послуги з управління будинками, кількісні та якісні критерії послуг, їх вартість, періодичність та строки надання послуг з управління будинками, що входять до об`єкту №6 (Багатоквартирні будинки Чечелівського району м.Дніпро).

Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям квартири АДРЕСА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, КП «Жилсервіс-5» ДМР посилався на те, що за період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року є заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка складає 9 060 грн. 13 коп. На підтвердження наявності заборгованості відповідача позивачем надано розрахунок заборгованості від 31 липня 2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з чим погоджується колегія суддів, і стягуючи з відповідача суму заборгованості, проаналізував надані позивачем докази і заперечення відповідача, та прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Між тим, стягуючи заборгованість в розмірі 9060 грн. 13 коп. за вказаний період, судом не враховано, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 з розміром частки 1/3, та ОСОБА_3 з розміром частки 2/3.

Позов пред`явлено лише до ОСОБА_1 , тобто з останній повинен відповідати в межах своєї частки власності в сумі 3020 грн. 04 коп. Тому рішення суду підлягає зміні в частині суми яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що він заявляв клопотання про витребування певних доказів, яке судом першої інстанції не було задоволено у встановленому законом порядку, а судом було витребувано інші докази, про витребування яких він (відповідач) не заявляв.

Суд зазначає, що критично ставиться до доводів скарги, оскільки заявлене ним клопотання про витребування доказів наявності у позивача: належних дозволів на проведення зокрема робіт з обслуговування димових та вентиляційних каналів, на проведення робіт з технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем газопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, технічної документації комунікаційних систем будинку, меж відповідальності і т.і., не були предметом розгляду даної справи у межах заявлених вимог.

Статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Однак матеріали справи не містять актів-претензій, складених за зверненням відповідача, та результати їх розгляду, які б підтверджували ненадання КП «Жилсервіс-5» ДМР житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території чи надання таких послуг неналежної якості.

Крім того, згідно сталої судової практики з розгляду категорії справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, в тому числі і послуги з управління багатоквартирними будинками, розрахунок заборгованості покладається в обґрунтування рішення як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачу сум, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку тарифів та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири.

Так, на підтвердження розміру заборгованості відповідача перед КП «Жилсервіс-5» ДМР за надані послуги з управління багатоквартирними будинками за Договором №6 від 01.06.2022 року в період з 01.06.2022 року по 31.07.2023 року позивачем були надані наступні докази: - рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» №536 від 31.05.2022 року, відповідно до якого КП «Жилсервіс-5» призначено управителем багатоквартирних будинках в тому числі Чечелівського району у м.Дніпро;

- договір №6 про надання послуги з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту №6 (Багатоквартирні будинки Чечелівського району м.Дніпро) від 01.06.2022 року, умовами якого визначено права та обов`язки Управителя та співвласників;

- додаток №1 до Договору №6 від 01.06.2022 року, в якому встановлений перелік будинків, загальні відомості та ціна послуг (за 1 кв.м. площі) з управління будинками, що входять до об`єкту №6 (Багатоквартирні будинки Чечелівського району м.Дніпро);

- додатки №2, №3 до Договору №6 від 01.06.2022 року, в яких встановлений перелік складових послуги з управління будинками, кількісні та якісні критерії послуг, періодичність та строки їх надання, що входять до об`єкту №6 (Багатоквартирні будинки Чечелівського району м. Дніпро);

- виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 відповідального квартиронаймача ОСОБА_1 по квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій містяться відомості про щомісячні нарахування за послугу з утримання багатоквартирним будинком (колонка «нараховано»), суми перерахунку за послуги, які не були надані, не в повному обсязі (колонка «повернуто»), а також відомості щодо сум сплачених відповідачем за відповідну послугу за відповідний період;

- перелік складових послуг з управління багатократним будинком, в якому визначений перелік складових послуг з управління багатоквартирним будинком та зазначена вартість послуги за місяць (грн.) з урахуванням площі квартири АДРЕСА_3 ;

- бухгалтерська довідка КП «Жилсервіс-5» ДМР за вих. №07Т від 07.03.2024 року, в якій відображено розмір щомісячних платежів за послугу з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку НОМЕР_1 ВКВ ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальну суму нарахування за період з 01.06.2022 року по 31.07.2023 року, суму перерахунку за послуги, які не були надані, не в повному обсязі, та інформацію про відсутність оплат з боку відповідача за послуги з управління за період з 01.06.2022 року по 31.07.2023 року;

- розрахунок заборгованості сум за адресою: АДРЕСА_1 , користувача ОСОБА_1 .

Таким чином, задовольняючи частково своєю ухвалою від 12 березня 2024 року (на незаконність якої посилається апелянт в скарзі) клопотання відповідача про витребування доказів, суд першої інстанції виходив із того, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Між тим, згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою суду першої інстанції (статті 77, 78, 79, 80, 89, ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська 12 березня 2024 року про витребування доказів, з підстав наведених в апеляційній скарзі, не містить порушень, які б були підставою для скасування судового рішення у справі і відмови у задоволенні позову.

Щодо ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, про відмову у задоволенні заяв друкованого засобу масової інформації газети «Багнет Нації» про надання дозволу на проведення відеозйомки судового процесу, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що не володіє інформацією щодо резонансності цієї справи та наявності великого інтересу до неї у громадськості, на що посилалася заявник - газета «Багнет Нації» у своїй заяві. Не спостерігається контролю за судовим процесом з боку громадськості і під час проведення судового розгляду, за умови, що судове слухання проводиться у відкритому судовому засіданні. Також в судовому засіданні відповідачем, який підтримав подану заяву, не доведено наявності гармонізованого інтересу публічних і приватних осіб до цього провадження, як інформації, що є предметом суспільного інтересу. Відмова в задоволенні клопотання ніяким чином не порушує гласність судового засідання. Відсутність дозволу на проведення відеозйомки судового процесу не позбавляє осіб, присутніх в залі судового засідання вести стенограму, робити нотатки, крім того, сторони цивільного провадження не позбавлені можливості ознайомлення з журналом фіксації судових засідань та отримання його копії на електронному носії.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

На розвиток конституційних гарантій гласності судового процесу спрямовані окремі положення чинного законодавства, які регламентують порядок реалізації права зацікавленої особи на проведення в залі судового засідання фотозйомки, відео та аудіо запису.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України (ст.6), передбачається, що проведення в залі судового засідання фотозйомки, відео- та аудіозапису допускається як безпосередньо учасниками конкретної судової справи так і особами, які присутні в залі судового засідання на законних підставах («вільні слухачі»).

З системного аналізу процесуальних актів та положень чинного законодавства, які регулюють відносини з відправлення правосуддя в цивільних справах вбачається відособлене правове регулювання порядку проведення в залі судового засідання фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням стаціонарної апаратури та портативних засобів (пристроїв).

Зокрема, положеннями ч.8 ст.6 ЦПК України, регламентується порядок проведення в залі судового засідання фото-, відео-, звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури (а також транслювання судового засідання по радіо і телебаченню), що допускається виключно на підставі ухвали суду за наявності згоди на це осіб, які беруть участь у справі. Цим самим, передбачається наступний порядок реалізації даного права: заявлення зацікавленою особою перед судом відповідного клопотання про застосування стаціонарної апаратури для вчинення фото-, відео-, звукозапису або ж транслювання судового засідання, з`ясування думки осіб, які беруть участь у справі, отримання згоди зазначених осіб на такі дії та постановлення судом відповідного мотивованого рішення у формі ухвали про надання судом дозволу на реалізацію вказаного права або ж відмову у наданні такого дозволу з наведенням мотивів рішення.

Натомість, право на застосування портативних пристроїв, яке гарантоване у всіх процесуальних кодексах, є безумовним та є складовою процесуального правового статусу особи, яка бере участь у справі або ж перебуває в залі судових засідань на інших підставах: відповідно до ч.8 ст.6 ЦПК України учасники цивільного процесу та інші особи, присутні на відкритому судовому засіданні, мають право робити письмові записи, а також використовувати портативні аудіотехнічні пристрої.

При цьому, право на вчинення письмових записів, нотатків, стенограм, та право на використання саме портативних пристроїв не потребує отримання додаткового дозволу суду, оскільки правова конструкція, яка застосовується у актах процесуального законодавства передбачає гарантованість реалізації вказаних прав у ході судового розгляду.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12 лютого 2015 року внесено зміни до ч.3 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та передбачено, що учасники судового процесу, інші особи, присутні у залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, установлених законом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що право на здійснення фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів реалізується без отримання окремого дозволу суду, що виключає можливість розгляду судом по суті та вирішення заяв (клопотань) про отримання такого дозволу та виключає можливість постановлення судом ухвали про дозвіл або відмову в дозволі на реалізацію такого права.

Отримавши заяву (клопотання) про надання дозволу на вчинення вище зазначених дій, суд роз`яснює заявнику його безумовне право на здійснення фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів на підставі ч.3 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та без отримання окремого дозволу суду.

Незгода осіб, що беруть участь у справі (однієї особи або ж всіх у сукупності) з приводу здійснення фотозйомки, відео- та аудіозапису з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів не приймається судом до уваги, якщо розгляд справи відбувається у відкритому судовому засіданні, з огляду саме на те, що чинне законодавство не передбачає необхідність отримання дозволу суду на такі дії, та, відповідно не потребує винесення даного питання на обговорення та подальше його вирішення з урахуванням думки осіб, що беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с.33) до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська звернувся Голова редколегії друкованого засобу масової інформації газети «Багнет Нації» про надання дозволу на проведення відеозйомки судового процесу саме на портативну відеокамеру.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська 12 березня 2024 року про відмову у задоволенні заяв друкованого засобу масової інформації газети «Багнет Нації» про надання дозволу на проведення відеозйомки судового процесу не може вважатися законною й обґрунтованою. Між тим незаконність даної ухвали не є підставою для скасування судового рішення по суті позовних вимог.

За своїм змістом доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи та остаточних висновків суду.

Таким чином, оскаржуване судове рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а допущені судом під час розгляду справи порушення вимог процесуального закону, не призвели до неправильного вирішення справи щодо стягнення заборгованості в цілому.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, необхідності зміни оскаржуваного судового рішення та зменшенні суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача до 3 020 грн. 04 коп.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що при зверненні до суду першої інстанції КП «Жилсервіс-5» ДМР сплатив судовий збір в сумі 2684 грн., а за результатами апеляційного розгляду вимоги позивача задоволено на 30 відсотків, то з відповідача на користь позивача слід стягнути повернення судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 805,20 грн.

При поданні апеляційної скарги відповідачу ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, то зі сторін на користь держави підлягає стягненню судовий збір: з позивача КП «Жилсервіс-5» ДМР 2818,2 грн., з відповідача ОСОБА_1 1207,8 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року у цивільній справі №204/4608/21 за позовом Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирними будинками змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради заборгованість за надані послуги за період 01 червня 2022 року по 31 липня 2023 року в сумі 3 020 грн. (три тисячі двадцять) грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради повернення судового збору за подання позову в сумі 805 (вісімсот п`ять) грн. 20 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2818 (дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1207 (одна тисяча двісті сім) грн. 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 30.04.2025р.

Головуючи суддя О.В. Агєєв