Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1762/24 Головуючий у 1-й інст. Білера І. В.
Категорія 62 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №294/1762/24 за позовом ОСОБА_1 до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Чорноус Анатолій Андрійович

на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Білери І.В.

встановив:

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,53 га, кадастровий номер :02:000:0261 та земельну ділянку площею 0,44 га, кадастровий номер :02:000:0226, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Новогригорівка Нижньогірського району АРК Крим помер батько позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,97 га, які належали померлому на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 10.12.2010 року, виданих після смерті матері ОСОБА_3 .

У зв`язку з анексією Криму позивач не мав можливості звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, який був складений його батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити право власності на вказані земельні ділянки, тому він змушений звернутися до суду.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2025 року у задоволенні позов відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги, зокрема зазначив, що позивач, будучи спадкоємцем після смерті батька, своєчасно звернувся з відповідною заявою від 18.09.2013 року про прийняття спадщини до нотаріуса Нижньогірської державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим, яким 23.09.2013 року заведено спадкову справу за №306/2013, про що свідчить Інформаційна довідка отримана зі Спадкового реєстру. Отже, після подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини 18.09.2013 року, через п`ять дні було заведено спадкову справу безумовно за заявою позивача, а тому на підставі вказаних відомостей у суду були всі підстави для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки. Таким чином, вважає помилковою позицію суду про пропущення ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини, так як позивач своєчасно подав заяву про прийняття спадщини і після заведення спадкової справи на його адресу не надходило повідомлень про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку.

Також звертає увагу, що суд в порушення ч. 2 ст. 222 ЦПК України безпідставно відмовив у задоволенні клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи ксерокопії заяви ОСОБА_1 до Нижньогірської державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим від 18.09.2013 року про прийняття спадщини після смерті батька за заповітом, не прийнявши до уваги похилий вік та стан здоров`я позивача, який через вказані поважні причини не міг прийняти участь у підготовчому засіданні та заявити вчасно відповідне клопотання.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначає, що на даний час у позивача з урахуванням п.п.2.1. та п.п.2.11. п.2 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ «Порядку вчинення окремих нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, наявні умови для одержання в нотаріальній конторі (приватного нотаріуса), який за заявою позивача буде продовжувати провадження такої спадкової справи, свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки спадкова справа була заведена на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою російською федерацією територією з 20 лютого 2014 року.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив розгляд справи проводити без участі представника Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 19 листопада 2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склав заповіт, відповідно до умов якого він усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і все те, на що за законом на день смерті буде мати право, заповів своєму сину позивачу ОСОБА_1 . Даний заповіт було складено в селі Новогригорівка Нижньогірського району АРК Крим та посвідчений секретарем Новогригорівської сільської ради Нижньогірського району АР Крим Паніною А.І. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Новогригорівської сільської ради Нижньогірського району АРК Крим 13.06.2013 (а.с.6), після смерті якого відкрилась спадщина.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом серії ВРД №780238 від 10.12.2010 та серії ВРД №780237 від 10.12.2010, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,44 га, яка розташована на території Будичанської сільської ради Чуднівського (Житомирського) району, кадастровий номер :02:000:0226 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,53 га, яка розташована на території Будичанської сільської ради Чуднівського (Житомирського) району, кадастровий номер :02:000:0261, які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №558300, виданого 08.01.2008 (а.с.8,9).

Зазначені свідоцтва про право на спадщину підтверджують виникнення у померлого ОСОБА_2 права власності на вищевказані земельні ділянки.

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0261 та :02:000:0226 не зареєстровано.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Нижньогірською державною нотаріальною конторою АРК Крим 23.09.2013 року заведено спадкову справу за №306/2013 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Водночас, листом Чуднівської державної нотаріальної контори №189/01-09 від 09.01.2025 року суд повідомлено про те, що надати інформацію по спадковій справі немає можливості (а.с.36).

Під час апеляційного розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України було задоволено клопотання позивача та прийнято в якості доказу ксерокопію заяви позивача ОСОБА_1 від 18.09.2013 року, підпис на якій був посвідчений сільським головою Громадської сільської ради Любарського району Житомирської області Катанахою Т.Б., яка була адресована Нижньогірській державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 (а.с.73).

Відмовляючи у задоволення позову, суд виходив з недоведеності позивачем заявлених позовних вимог щодо прийняття спадщини після смерті батька та неможливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права шляхом отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права.

Таки висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.1217, 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Судом було встановлено, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 (батька позивача) є територія АРК Крим, а шестимісячний строк для її прийняття складав період з 10.06.2013 року (день смерті спадкодавця) до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Так, позивачем під час розгляду справи не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що ним у період шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті батька, а саме з 10.06.2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 , подавалась заява до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в порядку ст. 1270 ЦК України про її прийняття і, що саме за його заявою Нижньогірською державною нотаріальною конторою АРК Крим 23.09.2013 року заведено спадкову справу за №306/2013.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що подана позивачем ксерокопія заяви від 18.09.2013 року, яка була адресована Нижньогірській державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , не містить будь яких відміток про прийняття даної заяви нотаріусом, як і доказів направлення даної заяви та її отримання нотаріальною конторою.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд першої інстанції, досліджуючи наявні у справі докази, на законних підставах дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів подання ним у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька та винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, надавши нотаріусу документи, необхідні для вчинення відповідних нотаріальних дій, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку не підлягають.

Крім того, колегія судді вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014 року.

Пунктом 21 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини подається нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 2.1, п.п. 2.11. п. 2 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ «Порядку вчинення окремих нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, або будь-яким нотаріусом незалежно від місця відкриття спадщини у випадках, встановлених абзацами першим, третім, четвертим пункту 21 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Якщо спадщина відкрилася на окремих територіях України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територіях, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією територіях, щодо яких не визначено дату звершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі (далі окремі території України), та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але неможливо продовжити провадження внаслідок її знищення або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням активних бойових дій, будь-який (будь-яка) приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, другий з подружжя (колишній з подружжя), продовжує провадження такої спадкової справи на підставі відповідної заяви спадкоємця, другого з подружжя (колишнього з подружжя).

В судовому засіданні було встановлено, що місцем смерті батька позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 є село Новогригорівка Нижньогірського району автономної Республіки Крим Україна.

Відповідно до п. 2 ст.1 Закону України «Забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20.02.2014 року.

Таким чином у позивача наявні умови для оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі (приватного нотаріуса) у разі своєчасного прийняття ним спадщини після смерті батька та заведення спадкової справи на підстав поданої ним заяви.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Чорноус Анатолій Андрійович, залишити без задоволення, а рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Головуючий Судді