КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 361/6606/24 Головуючий у суді І інстанції: Бражник Н.М.
провадження №22-ц/824/8350/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Болотова Є.В., Музичко С.Г., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Романенка Михайла Едуардовича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Броварського міськрайонного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль» підписанням Заяви-анкети № 9940201 уклав Договір про надання позики на оплату товару.

Підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту, Договором про надання позики, таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про надання позики, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, складають Договір про надання позики.

Також підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-Анкети, ФК «ПРОФІЛЬ» надала йому в письмовій формі та у повному обсязі інформацію згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідач належним чином не виконав кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України.

ФК «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» 21 грудня 2021 року уклали Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , який має заборгованість на суму 20 927,37 грн (за тілом кредиту - 12 678,47 грн та за відсотками - 8 248,9 грн).

На підставі викладеного, ТОВ «Діджи Фінанс» просив суд стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором про надання позики від 12 грудня 2019 року № 9940201 у розмірі 20 927,37 грн. Також просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Рішення Броварського міськрайонного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Романенко М.Е., який представляє інтереси ТОВ «Діджи Фінанс», подав через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання Договору.

Вказував на те, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростували суму заборгованості.

Звернув увагу, що в матеріалах справи міститься лист-гарантія, який поданий разом з позовною заявою, в якому міститься інформація, а саме відмітка (власноручний підпис відповідача) про отримання товару покупцем.

Тому вважає, що позивачем доведено факт отримання позики на умовах заяви-анкети на приєднання до договору про надання позики № 9940201 від 12.12.2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем позики на оплату товару чи отримання товару на суму позики.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання позики ФК «Профіль», підписав Заяву-анкету № 9940201 про приєднання до Договору про надання позики (а.с. 23).

Підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту, Договором про надання позики, таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про надання позики, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, складають Договір про надання позики.

Також підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-Анкети, ФК «Профіль» надав йому в письмовій формі та у повному обсязі інформацію згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування».

За вказаним Договором відповідачеві надано позику у розмірі 16 497,80 грн для оплати товару Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1». Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Загальна вартість позики за умовами договору становить - 27 221,37 грн. Кінцева дата повернення позики - 11 грудня 2020 року.

ОСОБА_1 отримав паспорт споживчого кредиту.

ФК «Профіль» надало відповідачу лист-гарантію від 12 грудня 2019 року відповідно до якого, ФК «Профіль» гарантує надання позики відповідно до заяви-анкети на приєднання до Договору про надання позики № 9940201 від 12 грудня 2019 року терміном на 12 місяців, для оплати товару у відповідності до рахунку-фактури на суму: 14 998 грн, що буде сплачена ТОВ «ФК «Профіль» в строки та порядку, обумовленому в Договорі про співробітництво з Торговою організацією ТОВ «Технополіс-1». Даний лист гарантія містить підписи директора ТОВ «ФК «Профіль» Ковальчук О.О. та особистий підпис відповідача ОСОБА_2 про те, що товар отримано (а.с. 27).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2019 року № 9940201 станом на 21 грудня 2021 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 20 927,37 грн (за тілом кредиту - 12 678,47 грн та за відсотками - 8 248,9 грн).

ФК «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» 21 грудня 2021 року уклали Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , який має заборгованість на суму 20 927,37 грн (за тілом кредиту - 12 678,47 грн та за відсотками - 8 248,9 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції як підстава для відмови у позові про те, що у листі-гарантії від 12 грудня 2019 року відсутні відмітки Торгової організації ТОВ «Технополіс-1» про отримання товару покупцем (тобто відповідачем ОСОБА_1 ), оскільки у вказаному листі-гарантії наявний власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 про отримання товару покупцем (а.с. 27), що підтверджує факт отримання позики на умовах заяви-анкети на приєднання договору про надання позики № 9940201 від 12.12.2019 року терміном на 12 місяців.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, відтак висновки суду першої інстанції у цій частині є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із матеріалами справи.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції

Вирішуючи вимоги про стягнення судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з даним позовом, ТОВ «Діджи Фінанс» у позовній заяві зокрема просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявний договір № 42649746 від 01 квітня 2024 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М., додаткову угоду № 634 від 24 червня 2024 року до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) складеного 24 червня 2024 року на загальну суму 6000 грн (а.с. 19-22А, 18, 15).

Разом з цим, керуючись критеріями, визначеними у пунктах 1 та 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, та з урахуванням ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Таким чином, аналізуючи матеріали справи суд апеляційної інстанції вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений у суді першої інстанції, визначений адвокатом є дещо завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 20927,37 грн, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правову допомогу є непропорційною щодо ціни позову, тому сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 4 000 грн.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6056 грн (2 422, 40 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 3 633,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному наданні оцінці доказів, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Романенка Михайла Едуардовича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 9940201 від 12 грудня 2019 року у розмірі 20 927 (двадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження юридичної особи: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «02» травня2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко