Справа № 569/4417/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 100727654 від 24.11.2021 року, в сумі 37200 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100727654, згідно з умовами якого відповідач отримала 8000 грн. Відповідач зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Проте відповідач не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, за реєстром боржників якого ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 37200,00 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачки, якими суттєво порушуються законні права кредитора, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 37200,00 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення судового засідання був повідомлений, в позовних вимогах просив позов задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява в якій вона зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме заборгованість за основною сумою в розмірі 8000 грн. Також просить розстрочити сплату заборгованості протягом одного року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було договір про споживчий кредит № 100727654, за умовами якого відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 8000,00 грн., загальний строк кредитування 30 днів з 24.11.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту 24.12.2021.

Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, та був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (F28003), про що свідчить п. 6 та п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 100727654 в сумі 37200.00 грн, з яких: 8000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 27600,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 1600 грн. сума заборгованості за комісією.

В порушення взятих на себе договірних кредитних зобов`язань, відповідачка ОСОБА_1 належним чином свої кредитні зобов`язання не виконувала, внаслідок чого: має заборгованість за кредитним договором № 100727654 від 24.11.2021 в сумі 37200 грн, з яких: 8000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 27600,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 1600,00 грн. сума заборгованості за комісією.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За положеннями ст.1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Таким чином, новий кредитор - позивач відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Враховуючи наявність у відповідача непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» частково та стягнути заборгованість у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), а саме заборгованість за договором позики №100727654 в розмірі 13 200,00 грн. (8000 тіло + 3600 проценти за строк користування шість днів + 1600,00 проценти за користування кредитом строком на 30 днів).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 200 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами ст. 435 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, може розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0397489 ОСОБА_2 (прізвище змінено на « ОСОБА_3 » відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ) має другу групу інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена довічно. Також відповідач є матір`ю малолітньої дитини, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження.

З огляду на те, що відповідачка має другу групу інвалідності на утриманні якої перебуває малолітня дитина, а також враховуючи доводи про відсутність фінансової можливості одразу сплатити усю суму заборгованості, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення щомісячними платежами в рівних частинах строком на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від 02.12.2014 року відповідач є інвалідом ІІ групи безстроково.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а отже звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (35,48%), то судовий збір у розмірі 1074,33 грн. компенсується позивачу за рахунок держави.

На підставі викладеного вище,керуючись ст.ст. 4. 8, 10, 11, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №100727654 в розмірі 13200 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 8000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 3600 грн., заборгованість за комісією 1600 грн.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» 1074 грн. 33 коп. судового збору, сплаченого за подання до суду позову.

Розстрочити виконання рішення суду щомісячними платежами в рівних частинах строком на дванадцять місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2025 року.

Суддя Харечко С.П.