Справа № 462/2946/25
УХВАЛА

01 травня 2025 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю. вивчивши матеріали заявиЛьвівської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовомЛьвівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Ярина Плюс», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом демонтажу будівлі, та скасування державної реєстрації права власності на будівлю,

встановив:

Львівська міська рада 29.04.2025 року звернулася в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу (знесення) будівлі літ.Б-1, загальною площею 167 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) та скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на будівлю Б-1, загальною площею 167 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:060) із закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи.

Одночасно з пред`явленням позову Львівська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого майна, а саме будівлі Б-1, загальною площею 167 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:060).

Заяву обґрунтовує тим, що будівля Б-1, загальною площею 167 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасовою, а не капітальною спорудою. Вказаний об`єкт знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності та станом на момент подання цього позову не передана в користування третім особам. В ході розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/1782/24 за позовом ЛМР до ПП «Ярина Плюс» про усунення перешкод у розпорядженні земельної ділянки, ПП «Ярина Плюс», на підставі договору купівлі-продажу №133 від 29.01.2025 року, здійснило продаж ОСОБА_1 будівлі Б-1, площею 167 кв.м. За таких обставин, враховуючи, що існує ймовірність повторної перереєстрації будівлі Б-1, загальною площею 167 кв.м., з метою недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позову, вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову.

У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі №308/8567/20.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, та є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу, охорону його матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов може забезпечуватись шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, позивач просить застосувати захід забезпечення позову, передбачений законодавством.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, між сторонами дійсно виник спір, що стосується звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення приміщення площею 167 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:060), та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на це приміщення.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовує її можливістю відчуження відповідачем будівлі третім особам.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.08.2024 року відкрито провадження у справі №4 за позовом Львівської міської ради до ПП «Ярина Плюс» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою, шляхом знесення самовільно збудованого нежитлового приміщення, площею 167 кв.м за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23825898) з припиненням права власності ПП «Ярина Плюс» на вказану будівлю.

Згідно інформаційної довідки №419887450 від 27.03.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будівля Б-1, загальною площею 167 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №133 від 29.01.2025 року належить на праві власності ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, те, що під час розгляду справи №914/1782/24 було відчужено будівлю Б-1, загальною площею 167 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом спору, що є неприпустимим, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та в забезпечення позову до вирішення судового спору застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого майна, а саме будівлі Б-1, загальною площею 167 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:060).

Як передбачено положеннями частини 8 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідачів.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2018 року (справа № 61-11274св18).

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов?язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 149, 150, 153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Львівської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову в цивільній справі №462/2946/25 за позовомЛьвівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Ярина Плюс», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом демонтажу будівлі, та скасування державної реєстрації права власності на будівлю:

- заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії відчуження, здійснення інших юридичних правочинів щодо будівлі Б-1, площею 167 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060);

- заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі Б-1, площею 167 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060).

Стягувач: Львівська міська рада, місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок, 1;

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: Львівська область, Самбірський район, с.Конюшки-Тулиголівські.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред?явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Копію ухвали про забезпечення позову направити заявнику для відома, а Залізничному відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - для негайного виконання.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч.4 ст.157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний