Справа № 291/127/25
Провадження №2/291/209/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Федорчук І.В.

за участю секретаря Герасимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ружинського районного суду Житомирської області в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

07.02.2025 до Ружинського районного суду Житомирської області звернулася адвокат Ткачук Таміла Андріївна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 серпня 1993 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2021 року.

Від спільного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у шлюбі подружжям за спільні кошти придбано у власність нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 72,9 кв.м, та господарські будівлі які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,2500 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :06:002:0280 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,2400 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :06:002:0281 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З врахуванням того, що на цей час шлюб між ними розірвано, вони з відповідачем проживають окремо, просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на перелічене вище майно та визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного вище житлового будинку та двох земельних ділянок.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 18.02.2025 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 11.03.2025 продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 01.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача в об`єднанні вимог за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом та передання справи на розгляд Корольовського районного суду міста Житомира в порядку виключної підсудності.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 01.04.2025 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позивача, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача Полонська Л.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У визначений ухвалою суду процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, відзиву до суду від відповідача не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 14.08.1993, який розірвано рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20.10.2021 (а.с.46-47, 104).

У період перебування у шлюбі сторони, як подружжя, набули у спільну сумісну власність майно, яке складається з:

житлового будинку загальною площею 72,9 кв.м та господарські будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 03.05.2019 посвідченого приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області зареєстрований в реєстрі за №257, та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 28-29);

земельної ділянки, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :06:002:0280, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 03.05.2019 посвідченого приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області зареєстрованого в реєстрі за №258, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 30-31);

земельну ділянку, площею 0,2400 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :06:002:0281, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 03.05.2019 посвідченого приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області зареєстрованого в реєстрі за №259, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 32-33).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «…у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Окрім того, як зазначає п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, накопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки якого є рівними, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

На виконання ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений ним при подачі позову до суду.

Керуючись ст. 82, 265, 354, 355, 372 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 60-61, 68, 70 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

-житловий будинок загальною площею 72,9 кв.м, та господарські будівлі який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,2500 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :06:002:0280 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,2400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :06:002:0281 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності:

-на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 72,9 кв.м, та господарські будівлі який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна

ділянка), кадастровий номер: :06:002:0280 яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 ;

-на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2400 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :06:002:0281 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 3265 (три тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо рішення, ухвалене за відсутності учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення 30.04.2025.

Суддя І.В. Федорчук