Справа № 450/3021/24 Провадження № 2/450/436/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Дикої О. Ю.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності , -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,4 кв. м., який складається з житлового будинку ( літ. - А-1), веранди (літ.-а1), тераса ( літ. - а), літна кухня (літ. - Б), сарай (літ. - В), вбиральня (літ. - Г), погріб (літ. - ПГ) , ворота з хвірткою (№1), огорожа (№2) , огорожа (№3), колодязь (літ. К).

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорта від 25.03.2024 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 складається з коридору, коридору, житлової, житлової, житлової, кухні та комори, загальною площею 96,4 кв. м., з яких 57,2 кв. м. житлової площі та 39,2 кв. м. допоміжної площі. ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не оформив право власності на житловий будинок. Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 1/611 від 25.03.2024 року житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності не зареєстрований і свідоцтво про право власності не видавалося. Однак правомірність набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно підтверджується записом у погосподарських книгах. Своїм майном ОСОБА_5 на випадок своєї смерті не розпорядився, а тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом в порядку черговості. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Відповідачка ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною спадкодавця, подала приватному нотаріусу Шараварі О. Р. заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Дочки спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , подали приватному нотаріусу Шараварі О. Р. заяви про відмову від спадщини на користь позивачки. Позивачка вважає, що в силу вимог ч. 3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті батька, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом з ним в АДРЕСА_1 . Проте, прийнявши спадщину після смерті батька, не можу оформити спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки батько за життя не виготовив правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок.

03.10.2024 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить суд: визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,4 кв. м., з яких 57,2 кв. м. житлової площі та 39,2 кв. м. допоміжної площі. В обґрунтування позову зазначає, що 14.05.1977 року між нею та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області 14.06.2002 року було розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у 1985 році ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_5 було збудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Рік побудови будинку 1985. Вказаний житловий будинок з початку здійснення будівництва числився за чоловіком позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_6 . При цьому зазначає, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Посилаючись на ст. 60 СК України статтю 368 ЦК України вказує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, позивачка за зустрічним позовом вважає, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки за зустрічним позовом, ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_1 , яка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. ОСОБА_2 , подала приватному нотаріусу Шараварі О. Р. заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, що підтверджується копією відповідної заяви. Проте, не може отримати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя не може, оскільки її колишній чоловік за час свого життя не здійснив реєстрацію права власності на спірний житловий будинок. За таких обставин, позивачка за зустрічним позовом вимушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових права та просить суд задовольнити позов.

В підготовче судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним не з`явилась, однак через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання зустрічного позову, в якій також просила слухати справу за її відсутності.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним в підготовче судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання первісного позову, в якій просила слухати справу за її відсутності.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак від них спільно надійшла заява про слухання справи без їх участі, в якій останні вказують що, щодо задоволення первісних та зустрічних позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку учасників судового процесу, докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 06.11.2023 року Оброшинською сільською радою Львівського району Львівської області, актовий запис № 89.

За час свого життя в період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , який як підтверджується рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області про розірвання шлюбу від 14 червня 2002 року, був укладений 14.05.1977 року, у 1985 року було збудовано будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Факт побудови будинку та його належність ОСОБА_5 підтверджується випискою з по господарської книги №56 від 11.06.2024 року. Вказаним вище рішенням суду стверджується, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано 14.06.2002 року.

Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1/611 від 25.03.2024 року житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності не зареєстрований і свідоцтво про право власності не видавалось.

Згідно технічного паспорта від 25.03.2024 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 складається з коридору, коридору, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати, кухні та комори, загальною площею 96,4 кв. м., з яких 57,2 кв. м. житлової площі та 39,2 кв. м. допоміжної площі.

Частка у праві спільної сумісної власності між покійним ОСОБА_5 та позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 не була виділена та зважаючи на відсутність належним чином оформленого права власності на житловий будинок (довідка БТІ №1/611 від 25.03.2024), є неможливим видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Виходячи з змісту ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частини 1 статті 61 СК України, - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Суд вважає, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності між покійним ОСОБА_5 та позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 , оскільки останні на час будівництва житлового будинку були подружжям.

Зважаючи на відсутність домовленості чи шлюбного договору між покійним ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відносно належного їм житлового будинку. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 70 СК України, відповідно до яких у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд приходить до висновку, що частка яка належить позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_2 становить житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідно зустрічний позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог відносно первісного позову.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 своїм майном не розпорядився, заповіту не складав, тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом в порядку черговості. На час його смерті шлюб між ним та відповідачкою по первісному позову ОСОБА_2 був розірваний, відповідно остання не входить в коло спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємицями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти ОСОБА_1 (родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження від 15.07.1978 року) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Шараварою О. Р. було заведено спадкову справу № 10/2024 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяв від 16.02.2024 року, які наявні в наданій приватним нотаріусом копії спадкової справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний строк (ст. 1272 ЦК України) відмовились від належних їм часток у спадщині за законом після смерті батька ОСОБА_5 в користь доньки померлого ОСОБА_1 .

Позивачка по справі за первісним позовом ОСОБА_1 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті батька, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом з ним в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №33 від 17.04.2024 року.

Зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 , не може оформити спадкові права на житловий будинок, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравара О. Р. від 17.06.2024 року вих. №114/02-14, в зв`язку з чим вимушена захищати своє порушене право в судовому порядку, що змусило її захищати своє право в судовому порядку.

Надаючи оцінку виниклим правовідносинам суд враховує статтею 1216 ЦК України якою визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року (який діяв на час побудови житлового будинку) на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. У інформаційному листі ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» верховний суд також зазначив, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності. За таких обставин спадкодавець правомірно набув спадкове майно.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивачка за первісним позовом здійснити спадкування спадкового майна немає можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, наявність яких є обов`язковою умовою для проведення нотаріальних дій.

За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог первісного та зустрічного позовів, враховуючи таке: спадкодавець набув право власності на спадкове майно правомірно, відповідно до чинного законодавства; за життя він не вчинив розпорядження цим майном на випадок своєї смерті; позивачка є спадкоємцем першої черги, при цьому інші спадкоємці першої черги відмовилися від спадщини на її користь; позивачка фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця; звернення до суду з вимогою визнання права власності є виправданим, оскільки існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ухвалення такого рішення відповідає вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. При цьому суд враховує, що спадкове майно житловий будинок перебував у спільній сумісній власності подружжя, тому до складу спадщини входить лише частину будинку, яка підлягає спадкуванню.

Керуючись ст. 16, 1225, 1258, 1261, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 70 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, 200, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, ЦПК України, -

у х в а л и в :

первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,4 кв. м., який складається з житлового будинку ( літ. - А-1), веранди (літ.-а1), тераса ( літ. - а), літна кухня (літ. - Б), сарай (літ. - В), вбиральня (літ. - Г), погріб (літ. - ПГ) , ворота з хвірткою (№1), огорожа (№2) , огорожа (№3), колодязь (літ. К).

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, - задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,4 кв. м., з яких 57,2 кв. м. житлової площі та 39,2 кв. м. допоміжної площі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук