Справа № 333/6792/24
Провадження № 2/333/416/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Панченко К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Запорізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Запорізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якій позивач просить суд визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_1 : житловий будинок, літера А-1 та АДРЕСА_2 , №2-зливна яма, №3,5 паркани, №4 Хвіртка, І замощення.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_1 від 15.09.1983 року та свідоцтвом про шлюб позивачки НОМЕР_2 від 31.08.2007 року. Відповідач є сином ОСОБА_3 , братом позивачки та також є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3 , хоча в нотаріальну контору з заявою не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок було збудовано ОСОБА_5 (прабабцею позивачки) в 1958 році. Після її смерті, цей будинок було успадковано її сином ОСОБА_6 (дідом позивачки) згідно до заповіту від 22 червня 1973 року. Після смерті ОСОБА_6 , будинок було успадковано його сином ОСОБА_3 (батьком позивачки). Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, про витребування якої клопочеться позивачка, викладеним в постанові нотаріуса від 15.09.2023 року, договором від 21.11.1958 року про надання в безстрокове користування ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва будинку, рішенням виконавчого комітету №44 30 жовтня 1958 року, заповітом 22 червня 1973 року, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, від 13 вересня 2023 року, технічним паспортом на будинок. Але, оформити право власності на будинок, позивачка не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а тому позивачкою отримано відмову нотаріуса (вказана обставина підтверджується постановою від 15 вересня 2023 року) Це змушує її звернутися до суду.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

25.12.2024 року до суду від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкових справи справ № 264/2023.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримають повністю.

Відповідачі ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, відзив до суду не надходив,

Представник Відповідача - Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився. Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, надав заяву, в якій проти позову не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_1 від 15.09.1983 року та свідоцтвом про шлюб позивачки НОМЕР_2 від 31.08.2007 року. Відповідач є сином ОСОБА_3 , братом позивачки та також є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3 , хоча в нотаріальну контору з заявою не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок було збудовано ОСОБА_5 (прабацею позивачки) в 1958 році. Після її смерті, цей будинок було успадковано її сином ОСОБА_6 (дідом позивачки) згідно до заповіту від 22 червня 1973 року. Після смерті ОСОБА_6 , будинок було успадковано його сином ОСОБА_3 (батьком позивачки). Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, а саме: договором від 21.11.1958 року про надання в безстрокове користування ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва будинку, рішенням виконавчого комітету №44 30 жовтня 1958 року, заповітом 22 червня 1973 року, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, від 13 вересня 2023 року, технічним паспортом на будинок. Позивачкою отримано відмову нотаріуса ,вказана обставина підтверджується постановою від 15 вересня 2023 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно зі статтею 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У пунктах 30, 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 461/3581/16-ц (провадження № 14-421цс19) зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Відповідачем є особа чи держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому без відповідної заяви або клопотання позивача про заміну відповідача чи залучення співвідповідача суд не вправі залучати до участі у справі інших осіб як відповідачів, які не визначені у такому процесуальному статусі позивачем.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто, особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину.

Таким чином, відповідно до матеріалів спадкової справи позивач є єдиним спадкоємцем першої черги який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до п.п. 4.12. п. 4 глави розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 (далі Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

За приписами п.п. 4.2. п. 4 глави розділу ІІ Порядку, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Відповідно до п.п. 4.15. п. 4 глави розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовані критерії, які підлягають оцінюванню при визначенні принципу співмірності у демократичному суспільстві, сумісного з гарантіями ст. 8 Конвенції, що було відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дакус проти України» (заява № 19957/07) від 14.12.2017 року.

Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька , адже інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд приходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Суд не вирішує питання стягнення судових витрат, оскільки позивачка на цьому не наполягала.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,13, 76-81, 263-265, ЦПК України ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Запорізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок будинок, літера А-1 та АДРЕСА_2 , №2-зливна яма, №3,5 паркани, №4 Хвіртка, І замощення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова