Справа № 950/1312/22
Номер провадження 2-о/950/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

присяжних: Шинкар В.О., Малікова Л.А.,

за участю секретаря Радковської О.В.,

адвокатів Козін Т.В., Берестовської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи орган опіки і піклування виконавчого комітету Лебединської міської ради, ОСОБА_2 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною та звільнення від обов`язків опікуна особи, що визнана недієздатною та призначення нового опікуна;

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з зазначеним клопотанням, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Лебединського райсуду від 07.02.2023 року її дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, встановлено над нею опіку і призначено опікуном ОСОБА_1 .

Строк дії рішення встановлений до 06.02.2025 року.

На даний час стан здоров`я ОСОБА_1 не дозволяє їй здійснювати опіку над ОСОБА_3 у зв`язку з необхідністю довготривалого стаціонарного лікування. Фактично здійснює опіку над ОСОБА_3 чоловік заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому заявниця звернулася до суду та просила продовжити строк дії рішення Лебединського райсуду від 07.02.2023 року у цивільній справі № 950/1312/22 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановлення над нею опіки, звільнити ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_3 та призначити її опікуном ОСОБА_2 .

В судове засідання заявниця не з`явилася, в наданій суду заяві заявлені вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання теж не з`явився, його представник підтримала заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області в судовому засіданні проти задоволення вимог не заперечив.

ОСОБА_3 у зв`язку з урахуванням стану її здоров`я для розгляду справи не викликалася, її адвокат в судовому засіданні вимог щодо визнання ОСОБА_3 недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуном ОСОБА_2 не оспорила.

Проте, адвокат звернула увагу суду на ту обставину, що строк дії рішення Лебединського райсуду від 07.02.2023 року про визнання ОСОБА_3 нєдієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуном ОСОБА_1 встановлений до 06.02.2025 року, а заява ОСОБА_1 про продовження строку дії цього судового рішення надійшла до суду 17.02.2025 року, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 300 ЦПК України і на думку адвоката потребує звернення заявниці до суду не із заявою про продовження строку дії попереднього судового рішення та супутніми вимогами, а в загальному порядку.

З паспорта, витягів, картки (а.с. 62, 66, 71-72, 90) досліджених в судовому засіданні вбачається, що заявницею є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

З рішення (а.с. 63-64) дослідженого в судовому засіданні вбачається, що рішенням Лебединського райсуду від 07.02.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, встановлено над нею опіку і призначено опікуном ОСОБА_1 .

З свідоцтв, витягу, паспорта, картки (а.с. 65, 73-76, 91) досліджених в судовому засіданні вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки, витягу, індивідуальних відомостей (а.с. 67, 79-87, 142), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 22.01.2025 року оглянута лікарем-психіатром при Лебединській ЦРЛ, діагноз змішаний тривожно-депресивний розлад, станом на 10.01.2025 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, здійснювала трудову діяльність з березня 1999 року по липень 2024 року.

З паспорта, довідок, витягу (а.с. 68-70, 112-118), досліджених в судовому засіданні вбачається, що заінтересованою особою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

З посвідчення, довідок (а.с. 77-78, 88-89, 140-141), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, інвалідність встановлено безтерміново. Потребує постійного стороннього догляду.

З подання, рішення та висновку (а.с. 108-109, 111), досліджених в судовому засіданні вбачається, що опікунська рада при виконавчому комітеті Лебединської міської ради вважає доцільним призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З акту (а.с. 110), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 проживають по АДРЕСА_3 , та мають задовільні житлово-побутові умови проживання.

З довідки, витягу, висновку, реєстраційного посвідчення, квитанції, податкової декларації, характеристики (а.с. 119-132), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 на «Д» обліку у лікаря-психіатра при Лебединській ЦРЛ не перебуває, станом на 13.01.2025 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, з 01.01.2022 року проживає разом з ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та веде з нею спільне господарство, здійснює приватну нотаріальну діяльність, за період з січня 2024 року по грудень 2024 року отримав дохід в сумі 609 950 грн. 80 коп., по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, за характером спокійний, витриманий, миролюбний, та за станом здоров`я може бути опікуном.

З заяви, паспорта, картки, витягу (а.с. 133-136), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не заперечує, щоб ОСОБА_2 був опікуном над її сестрою ОСОБА_3 .

З заяви, паспорта, витягу (а.с. 137-139), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не заперечує, щоб його батько - ОСОБА_2 був опікуном над ОСОБА_3 .

З інформації (а.с. 143) дослідженої в судовому засіданні вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відсутні відомості про ОСОБА_3 .

З висновку судово-психіатричної експертизи (а.с. 150-152), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 страждає хронічним психічним захворюванням у виді помірної розумової відсталості (імбецильність) з судомним синдромом. За своїм психічним станом ОСОБА_3 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вислухавши представників осіб, які беруть участь в справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обґрунтоване і підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що дочка заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є собою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, внаслідок свого захворювання та за станом свого здоров`я не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними.

Рішенням Лебединського райсуду від 07.02.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, над нею встановлено опіку і призначено опікуном ОСОБА_1 , яка на час розгляду справи за станом здоров`я фактично не здійснює обов`язки опікуна недієздатної особи.

Заінтересована особа ОСОБА_2 бажає бути опікуном ОСОБА_3 , а орган опіки та піклування виконкому Лебединської міської ради Сумської області визнав доцільним призначити його опікуном недієздатної ОСОБА_3 . Інші кандидати, які б виявили бажання бути опікунами ОСОБА_3 відсутні.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 39 ЦК України, суд визнає особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно вимог ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна.

Згідно вимог ст.75 ЦК України, суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна чи піклувальника.

Згідно вимог ч. 1 ст. 299 ЦПК України питання про виклик особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною вирішується з урахуванням стану її здоров`я.

Згідно вимог ч.2 ст.300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Згідно вимог ч.ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання особи недієздатною не може перевищувати двох років.

Суд вважає за необхідне продовжити строк дії рішення Лебединського райсуду від 07.02.2023 року у цивільній справі № 950/1312/22 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановлення над нею опіки, звільнити ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_3 та призначити її опікуном ОСОБА_2 , так як викладені в клопотанні ОСОБА_1 вимоги, на думку суду, належним чином обгрунтовані матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 67, 77-87, 88-89, 108-109, 111, 140-142 150-152), з яких вбачається, що ОСОБА_1 в 2025 році була оглянута лікарем-психіатром при Лебединській ЦРЛ і в неї виявлено змішаний тривожно-депресивний розлад; опікунська рада при виконавчому комітеті Лебединської міської ради вважає доцільним призначити опікуном над ОСОБА_3 , яка є інвалідом другої групи, страждає хронічним психічним захворюванням у виді помірної розумової відсталості (імбецильність) з судомним синдромом. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує постійного стороннього догляду ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд не може взяти до уваги зауваження адвоката Козін Т.В. щодо закінчення строку дії рішення Лебединського районного суді від 07.02.2023 року, так як відповідно до позиції Верховного суду викладеної у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року Головним обов`язком держави, згідно зі статтею 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom, заява № 8225/78), пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France, заява № 29731 /96).

Так, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. the Italy № 36813/97, пункти 190 та 191).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Valkova v. Bulgaria (заява № 48149/09; пункт 19) Суду доводиться з`ясовувати, чи було процедурне обмеження щодо доступу до суду, застосоване судом у національному остаточному рішенні, чітким, доступним та передбачуваним у значенні практики Суду, чи переслідувало воно законну мету та чи було пропорційним з цією метою (див. рішення у справі «Lupas and others v. Romania», Заяви № 1434/02, 35370/02 та 1385/03, пункт 67).

ЄСПЛ також у справі «Корня проти Республіки Молдова» (Cornea v. the Republic of Moldova, заява № 22735/07, п.п. 21-26; констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції) зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним й може підлягати в деяких випадках обмеженням. Суд повинен переконатись у тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до суду таким чином, що порушується сам зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (рішення у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», заява № 26083/94, пункт 59). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом (рішення у справі «Цалкізіс проти Греції» (Tsalkitzis v. Greece, заява № 11801/04, пункт 44).

Тому суд вважає за необхідне заявлені в клопотання ОСОБА_1 вимоги задовільнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 43, 49, 81, 258, 263-265, 268, 295, 296, 299, 300 ЦПК України, ст.ст. 39, 60 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи орган опіки і піклування виконавчого комітету Лебединської міської ради, ОСОБА_2 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною та звільнення від обов`язків опікуна особи, що визнана недієздатною та призначення нового опікуна задовільнити.

Строк дії рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2023 року у цивільній справі № 950/1312/22 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановлення над нею опіки, продовжити на два роки, до 16.05.2027 року.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючу за адресою АДРЕСА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , опікуном недієздатної ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Витрати, пов`язані із проведенням у даній справі судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 віднести на рахунок держави.

Загальна вартість експертизи становить 5 453 грн. 54 коп. з ПДВ.

Оплата за проведення експертизи здійснюється за такими реквізитами:

ДУ «ІСП МОЗ УКРАЇНИ»

МФО 820172

ДКСУ у Подільському районі м. Києва

UА 1007077

адреса: Україна, 04080 м. Київ, вул. Кирилівська 103

Призначення платежу: «за проведення СПЕ відн. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Сумській філії ДУ «ІСП МОЗ України, експерт Одарченко О.П.».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО

Присяжні Арсеній ШИНКАР

Леонід МАЛІКОВ