УХВАЛА

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 521/17662/21

провадження № 61-3817ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.А.Р.Т.», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, про визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, надання відомостей про вартість майна.

Також цією ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

17 квітня 2025 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали, надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко К. О., про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та докази сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявником не усунуто.

Залишаючи касаційну скаргу без руху суд виходив із того, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження є неповажними, оскільки заявником не надано належних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та доказів порушення апеляційним судом, передбаченого статтею 272 ЦПК України, порядку вручення судового рішення.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, яке надійшло до суду на виконання вимог ухвали, представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К. О. зазначає про те, що касаційна скарга була направлена до Верховного Суду особисто ОСОБА_1 22 січня 2025 року о 16:30 годині за допомогою кур`єрської служби доставки поштових відправлень ТОВ «Двадцять п`ять годин», що підтверджується накладною № 2167, копію якої додано до клопотання.

Також зазначає про те, що копію постанови Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року ні ОСОБА_1 ні його представник не отримували, з текстом ознайомились у Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 грудня 2024 року, тому вони звернулися до суду із заявою про отримання копії вказаного судового рішення. Копію постанови Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К. О. отримала 14 квітня 2025 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Згідно зі статтею 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (статті 122 ЦПК України).

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Подання касаційної скарги у справах цивільної юрисдикції, з метою оскарження судового рішення здійснюється у такий спосіб: шляхом вкладення у скриню, розміщену у приміщенні Верховного Суду, особисто у приміщенні суду касаційної інстанції та засобами поштового зв`язку, в електронній формі через систему ЄСІТС.

Враховуючи положення статті 390 ЦПК України, яка визначає строк на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції Верховний Суд, здійснюючи перевірку дотримання заявником процесуальних строків на подання касаційної скарги враховує час її подання (календарну дату).

Зазначений порядок забезпечує правильний обрахунок процесуального строку та швидке з`ясування судом дотримання цих строків заявником, що виключає помилкове та безпідставне поновлення пропущеного строку.

Отже, наявність відомостей про час (календарну дату) подання касаційної скарги має визначальне значення під час перевірки Верховним Судом дотримання заявником процесуальних строків на подання касаційної скарги, такі відомості мають бути об`єктивними, достатніми, зрозумілими, такими, що виключають неоднозначне розуміння.

Додана до касаційної скарги кур`єрська накладна ПН № 2167 ТОВ «Двадцять п`ять годин» та копія вказаної кур`єрської накладної, яка додана до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, не підтверджує подання ОСОБА_1 касаційної скарги до Верховного Суду саме 22 січня 2025 року, оскільки інформація щодо дати відправлення касаційної скарги не підлягає прочитанню. Інших доказів направлення касаційної скарги у вказаний строк не надано.

Касаційну скаргу здано до «Скрині» Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 24 березня 2025 року. Доказів, які зумовили такий тривалий термін для здійснення доставки поштового відправлення нібито з 22 січня 2025 року заявником не надано.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів

є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд з прав людини зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

Отже, доказів направлення касаційної скарги у строк, визначений статтею 390 ЦПК України заявником не надано.

Також суд не може прийняти до уваги посилання на те, що копію оскаржуваної постанови отримано вперше 14 квітня 2025 року, оскільки заявником не надано доказів порушення апеляційним судом, передбаченого статтею 272 ЦПК України, порядку вручення судового рішення.

До відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.

Також відповідно до правил Глави 2 Розділу V«Касаційне провадження» ЦПК України не передбачено та до компетенції Верховного Суду не відноситься вирішення питання про витребування доказів.

Отже, заявником не надано до суду достатніх доказів на підтвердження того, що суд апеляційної інстанції не надсилав ОСОБА_1 , та він не отримав копії оскаржуваного судового рішення, зокрема довідку суду першої або апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи немає доказів своєчасного направлення апеляційним судом копії оскаржуваного рішення поштовим зв`язком або про вручення заявнику копії судового рішення у приміщенні суду, а так само про направлення електронної копії судового рішення на електронну скриньку заявника.

Докази, додані до касаційної скарги та матеріалів, які надійшли на усунення недоліків, Верховний Суд не визнає достатнім, належним та таким, що свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку.

З огляду на те, що однією з підстав для залишення касаційної скарги без руху була відсутність доказів невиконання апеляційним судом обов`язку, передбаченого статтею 272 ЦПК України, щодо направлення копії судового рішення заявнику та враховуючи, що матеріали, подані на виконання вимогу ухвали Верховного Суду від 03 квітня 2025 року, не містять належних та достатніх доказів на підтвердження отримання оскаржуваного судового рішення, підстави вважати, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, відсутні.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Також, заявником не надано доказів на підтвердження вартості майна, що унеможливлює перевірку судом сплати судового збору у належному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.А.Р.Т.», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, про визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров