Справа № 456/4118/24
Провадження № 2-о/456/38/2025
РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/4118/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Стрийська міська рада про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та дружини без шлюбу, -

встановив:

Представник заявника ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт проживання заявниці ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 15 серпня 2010 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 , проживала разом із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 , з серпня 2010 року і до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловік та дружина, шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благо устроєм їхнього спільного помешкання: робили ремонт, купували техніку та інші предмети домашнього побуту; крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Для видачі свідоцтва на нерухоме майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , заявник звернулась до приватного нотаріуса з заявою на прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявник не надав підтвердження факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем та факту родинних стосунків, тому змушена звернутись до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Заінтересована особа Стрийська міська рада у запропоновані судом строки та порядку, відзиву на позовну заяву не подали.

Заяв чи клопотань від сторін у цій справі до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2024 року, вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справу ухвалено розглянути за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 24.09.2024 року з повідомленням сторін та інших учасників справи.

Ухвалою суду від 24.09.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні у цій справі оголошено перерву до 25.11.2024 року у зв`язку із неявкою заінтересованої особи.

25.11.2024, справу з розгляду знято у зв`язку перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 23.01.2025 року, розгляд справи відкладено на 03.02.2025 року у зв`язку із неявкою сторін по справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.02.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті 03.03.2025 року.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні у цій справі оголошено перерву до 27.03.2025 року у зв`язку із неявкою заінтересованої особи.

Ухвалою суду від 27.03.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні у цій справі оголошено перерву до 14.04.2025 року у зв`язку із неявкою заінтересованої особи.

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав заявника ОСОБА_1 , за пред`явленими вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав заінтересованої особи Стрийської міської ради, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис 623 від 20.07.2024, Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, шо підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина та в липня 2024 заявниці ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса із заявою щодо прийняття спадщини, однак за результатами розгляду її заяви повідомлено про необхідність надання рішення суду про встановлення факту спільного проживання не менше п`яти років із померлим чи факту родинних відносин.

Звертаючись до суду з заявою, заявник ОСОБА_1 , стверджує, що з серпня 2010 року по фактично по день смерті ОСОБА_3 , вони постійно проживали однією сім`єю та на підтвердження обставин спільного проживання заявником була надана довідка КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» від 31.07.2024, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_3 , фактично проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , згідно акту №250 від 31.07.2024 та свічень свідків з 15.08.2010 по 18.07.2024.

Разом з тим допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , пояснив, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , є його сусідами і він знайомий з ними більше 15 років. Заявник та ОСОБА_3 , проживати разом, вели спільне господарство, вважає, що вони були однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилась, однак представником заявника долучено до матеріалів справи її нотаріально посвідчена заява, з якої вбачається, що ОСОБА_5 , стверджувала факт того, що ОСОБА_1 , проживала разом із ОСОБА_3 , до дня його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_2 , понад 10 років. Вони вели спільне господарство, виконували обов`язки, характерні для подружжя.

Вирішуючи заяву суд виходив з наступних норм та мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

А згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.12.2020 у справі №295/14208/18-ц, від 03.03.2021 у справі №127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17; від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18) та від 01 вересня 2021 року у справі №523/9720/17.

Отже наведена судова практика свідчить про те, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.

З встановлених обставин у даній справі вбачається, що заявник ОСОБА_1 , вернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з метою отримання права на спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з заявою, заявник ОСОБА_1 , просить суд встановити факт її проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 15 серпня 2010 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження спільного проживання заявник долучає, яким даючи оцінку доказам у справі суд приходить до висновку, що надані суду докази є достатніми, для підтвердження, того що у заявника та померлого ОСОБА_3 , дійсно були відносини характерні для сімейних та такі відображають певні моменти у житті.

Разом з тим оцінюючи покази свідків, судом відзначається, що останні надавали пояснення щодо обставин сумісного проживання заявника та померлого, які на думку суду є достатніми для встановлення обставин справи, адже останні підтверджували факт спільного проживання, ведення спільного побуту та підтримування шлюбних відносин.

Отже, судом встановлено, що заявником надані належні та допустимі доказів про те, що вона та померлий ОСОБА_3 , мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, вели спільний побут, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, приймали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин з 15.08.2010 року, але не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 , доведено факт постійного проживання з померлим ОСОБА_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу період часу з 15 серпня 2010 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та враховуючи, те, що факт доводиться матеріалами справи та встановлення даного юридичного факту є необхідним для здійснення спадкових прав, то суд дійшов до висновку, що заяву слід задовольнити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав однією сім?єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у період з 15 серпня 2010 року по 18 липня 2024 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлений 25.04.2025р.

Суддя Р. Т. Шрамко