Справа №601/926/25
Провадження № 2-о/601/46/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Лобач Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), що підтверджує його належність до громадянства України.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хренів, Кам`янка-Бузького району Львівської області. З моменту народження він постійно проживав на території України, але паспорт громадянина України не отримав. Мав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, який ним був втрачений. Тобто на даний час у нього відсутній документ, який підтверджує факт реєстрації постійного місця проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України станом на 13.11.1991. 30 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Кременецького відділу УДМС у Тернопільській області із заявою про первинне оформлення паспорта громадянина України, оскільки відсутність даного паспорта перешкоджає йому повноцінно користуватись своїми правами, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України. Таким чином, без встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України та змушений звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив заяву задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що оскільки він є людиною похилою віку, то не має можливості оформити пенсію, так як в нього відсутній паспорт громадянина України.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні щодо задоволення заяви поклалася на думку суду.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження № 7 від 02.04.2025, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хренів, Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис про народження № 13. Його батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 26.02.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.05.1997 року.

Судом встановлено, що як вбачається з відомостей зазначених у військовому білеті серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта: 11 класів в 1966 році. Закінчив ПТУ № 12 м. Львова по спеціальності каменщик-монтажник. З 12.09.1967 розпочав проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 та ОСОБА_4 НОМЕР_3 . 27.08.1969 був звільнений в запас за станом здоров`я.

Крім того, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, ОСОБА_1 періодично їздив на заробітки в Туркменістан, де працював у Байрам-алінському районному комбінаті з 1986 по 1990 роки та періодично працював в даному комбінаті по 1994 рік, про що зазначено в трудовій книжці серії НОМЕР_4 .

Як вбачається із рішення про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України від 30.01.2025,16.01.2025 до Кременецького відділу УДМС у Тернопільській області із заявою, щодо оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Хренів, Кам`янка-Бузького району Львівської області. З`ясовано, що ОСОБА_1 до територіальних органів та територіальних підрозділів не звертався, паспортом громадянина України не документувався, відомості про реєстрацію місця проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) відсутні. Таким чином, Кременецьким відділом УДМС у Тернопільській області тотожність особи ОСОБА_1 підтверджено, однак не встановлено належність до громадянства України.

Згідно акту обстеження від 25.03.2025, складеного депутатом Кременецької міської ради восьмого скликання Герасимовичем О.В., ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) станом на 24.08.1991 та станом на 13.11.1991 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджують свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою заявника. Її брат ОСОБА_1 з моменту народження постійно проживав на території України, мав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, який ним був втрачений, паспорт громадянина України він вчасно не отримав. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем, ОСОБА_1 періодично їздив на заробітки в Туркменістан, де працював у Байрам-алінському районному комбінаті з 1986 по 1990 роки. Станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 перебував на території України та постійно проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а згодом коли побудувався проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є товаришом ОСОБА_1 , знає його з 1990 року. Підтвердив той факт, що ОСОБА_1 24 серпня 1991 року перебував на території України та проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а згодом коли побудувався проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.п.1 п.100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, ОСОБА_1 було відмовлено в оформлені паспорта громадянина України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 зі змінами, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи підчас її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За таких обставин, юридичне значення має факт постійного проживання заявника на території України в певний період часу, а саме станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).

З матеріалів справи вбачається, що заявник звертався до Кременецького відділу УДМС у Тернопільській області з заявою про видачу паспорта громадянина України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Кременецький відділ УДМС у Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Хренів, Кам`янка-Бузького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Шевченка, 10, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий: