Провадження № 2/202/1565/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, в особі Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих державі адміністративним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, в особі Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих державі адміністративним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 15.02.2024 о 18 год. 55 хв. на р. Самара м. Дніпро, Самарський р-н, поблизу вул. Маршала Малиновського, було виявлено гр. ОСОБА_1 , який здійснював лов риби з берега методом багріння колючим забороненим знаряддям лову, а саме трійний гачок з грузом драк - 1 шт. Виловлена риба: карась сріблястий - 28 шт. загальною вагою 8 кг., чим спричинив збитків рибному господарству України на суму 44268 грн. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.8 п.1 розд. IV «Правил любительського рибальства», чим скоїв адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.63 ЗУ "Про тваринний світ" та ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, при цьому питання про відшкодування заподіяної шкоди вирішено не було.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 22 січня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що дійсно скоїв правопорушення, а саме здійснював вилов риби незаконним шляхом. Разом з тим, за вказане правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та ним сплачено штраф. Виловлену рибу було на місці звільнено до річки, а отже жодної шкоди ним не завдано.

Вислухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Самарським районним судом м. Дніпропетровська в справі про адміністративне правопорушення № 206/1425/24 було винесено постанову 04.04.2024 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, 15.02.2024 о 18 год. 55 хв. на р. Самара м. Дніпро, Самарський р-н, поблизу вул. Маршала Малиновського, було виявлено гр. ОСОБА_1 , який здійснював лов риби з берега методом багріння колючим забороненим знаряддям лову, а саме трійний гачок з грузом драк - 1 шт. Виловлена риба: карась сріблястий - 28 шт. загальною вагою 8 кг.

Згідно розрахунку збитків до протоколу № 050031 відносно ОСОБА_1 , своїми протиправними діями останній завдав збитків на суму 44268 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.13. Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно ст.3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу,на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено Державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, а саме зазначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі та додержання операторами вимог законодавства у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів.

Згідно з вимогами ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», громадяни України зобов`язані: а) берегти природу,охороняти,раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Громадяни України зобов`язані виконувати й інші обов`язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законів України.

Розділом IV «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, забороняється добування (вилов) способом: багріння, а також одинарними з`єднаними між собою, подвійними і потрійними гачками без блешні, природної або штучної принади.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Суд бере до уваги те, що факт незаконного вилову риби та спричинення, тим самим, майнової шкоди державі, встановлений постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року, яка набрала законної сили та у відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Посилання відповідача на те, що рибу було повернуто до природного середовища, а отже відсутня шкода є помилковими.

Так, аналіз спеціальних правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і риби, із середовища їх перебування добування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди, вартість якої розрахована у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів № 1042 від 29 вересня 2023 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення).

На підставі викладеного, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, а також причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками є доведеною, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 27, 82, 89, 141, 258, 263, 265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, в особі Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих державі адміністративним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь держави в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області матеріальні збитки завдані рибному господарству держави у розмірі - 44 268 гри. 00 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Дн-кій обл/м.Дніпро/24062100, код отримувача ЄДРПОУ - 37988155, розрахунковий рахунок - UA0004569, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації бюджету - 24062100.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь держави в особі Управління державного агентствамеліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області, сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Дн-кій обл/м.Дніпро/24062100, код отримувача ЄДРПОУ - 37988155, розрахунковий рахунок - UA0004569, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації бюджету - 24062100.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський