Справа № 739/2602/24
Провадження № 2/739/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Іващенка А.І.

секретаря Неживець К.В.

представника відповідача адвоката Костюченка В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами

від 30.11.2019 № 301 26365,.22 (двадцять шість тисяч триста шістдесят п`ять гривень 22 копійки) грн., з яких: 10403, 63 грн. заборгованість за кредитом; 1,59 грн. заборгованість процентами; 15960 грн. заборгованість за комісією;

від 08.02.2020 № 501- 31963.36 (тридцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят три гривні 36 копійок) грн., з яких: 11164,77 грн. заборгованість за кредитом; 1,.79 грн. заборгованість процентами; 20796, 8 грн. заборгованість за комісією;

від 10.07.2020 № 301- 9475, 49 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 49 копійок) грн., з яких: 4274, 35 грн. заборгованість за кредитом; 0.67 грн. заборгованість процентами; 5200, 47 грн. заборгованість за комісією. Позов обґрунтовано тим, що згідно з вказаними договорами відповідач отримав кредитні кошти, внаслідок чого у нього виникли зобов`язання з їх повернення та сплати обумовлених договорамивідсотків та комісій. Відповідач зазначає, що свої зобов`язання по кредитних договорах він виконав, натомість відповідач договірних зобов`язань не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Ухвалою від 09 грудня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та при цьому роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні

На позов представником відповідача адвокатом Костюченко В.К. поданий відзив, з якого вбачається, що позов не визнається. Доводи відзиву зводяться до того, що положення договорів про сплату комісії є нікчемними, отже вони не утворюють правові наслідки у вигляді сплати комісій, тому при вирішення справи суд має відмовити в позові в частині стягнення заборгованості з комісій та має зарахувати фактично сплачені кошти, зараховані позивачем в рахунок комісій, в погашення заборгованості за тілом кредиту і процентами. Якщо таке зарахування здійснити, у відповідача буде відсутня заборгованість перед відповідачем, натомість буде мати місце переплата.

В судове засіданні представник позивача не з`явився надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Костюченко В.К. підтримав доводи відзиву, зазначивши, що з врахуванням нікчемності кредитних договорів в частині сплати комісій відповідач не має заборгованості перед позивачем за кредитними договорами, що вказує на безпідставність позову.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначається, що зобов`язанням є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 634 договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК та ОСОБА_1 укладені кредитні договори шляхом приєднання відповідача до Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Пунктами 5.5, 5.6 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що сума Споживчого кредиту, строк користування Споживчим кредитом, цільове призначення, розмір процентів за користування Споживчим кредитом та комісій, періоди сплати платежів визначаються Сторонами в Заяві на приєднання до Договору та у графіку платежів, що викладений у Заяві на приєднання до Договору.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми Споживчого кредиту (база розрахунку комісії).

Згідно з заявою від 30.11.2019 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 301, ОСОБА_1 звернувся за отриманням кредиту в сумі 40000 грн. Факт отримання коштів підтверджено платіжною інструкцією від 30 листопада 2019 року TR.39271604.16614.8810

В п. 4 зазначеної заяви обумовлений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% , в п. 5 обумовлений розмір процентної ставки 0,01%, в п. 6- строк кредиту 36 місяців

Заявлений позивачем борг по цьому кредиту становить 26365,22 (двадцять шість тисяч триста шістдесят п`ять гривень 22 копійки) грн.,

з яких: 10403,63 грн. борг за тілом кредиту;

1,59 грн. борг за процентами;

15960 грн. борг за комісією;

Згідно з наданим позивачем розрахунком боргу відповідачем фактично сплачено по цьому кредитному договору 80647,22 грн., з яких 29596,467 грн. захоровано в погашення тіла кредиту, 5,85 грн. зараховано в погашення процентів, 51072 грн. зараховано в погашення комісії.

Згідно з заявою від 08.02.2020 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 501 ОСОБА_1 звернувся за отриманням кредиту в сумі 35000 грн.; Факт отримання коштів підтверджено платіжною інструкцією TR.40819568.15839.8810 від 08 лютого 2020 року

В п. 4 зазначеної заяви обумовлений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 4,99% , в п. 5 обумовлений розмір процентної ставки 0,01%, в п. 6 строк кредиту 36 місяців.

Заявлений борг - 31963,36 (тридцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят три гривні 36 копійок) грн.,

з яких: 11164,77 грн. борг за тілом кредиту;

1,79 грн. борг за процентами ;

20796,8 грн. борг за комісією;

Згідно з наданим розрахунком боргу відповідачем фактично сплачено по зазначеному кредитному договору 70995,57 грн., з яких 23835,23 грн. зараховано в погашення кредиту, 4,84 грн. зараховано в погашення процентів, 47155,5 грн. зараховано в погашення комісій.

Згідно з заявою від 10.07.2020 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 301 відповідач звернувся до позивача за отриманням кредиту в сумі 10231 грн., зазначена сума перерахована відповідачеві згідно з платіжною інструкцією TR.42972613.60734.8810 від 10 липня 2020 року.

В п. 4 зазначеної заяви обумовлений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99% , в п. 5 обумовлений розмір процентної ставки 0,01%, в п. 6 - строк кредитування 36 місяців.

Заявлений борг - 9475.49 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 49 копійок) грн.,

з яких: 4274,35 грн. борг за тілом кредиту;

0,67 грн. борг за процентами;

5200,47 грн. борг за комісією

Згідно з наданим розрахунком боргу відповідачем сплачено по зазначеному кредитному договору 12687,82 грн., з яких 5956,65 грн. зараховано в погашення кредиту, 1,15 грн. зараховано в погашення процентів, 6730,02 грн. зараховано в погашення комісії.

Суд вважає, що правові підстави для стягнення заборгованості з комісій за обслуговування кредитної заборгованості відсутні, умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб про сплату споживачами комісій за обслуговування кредитної заборгованості не відповідають вимогам чинного законодавства і є нікчемними.

При цьому суд виходить з того, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Згідно з абзацом третім ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю заборонялося встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо платності інформації про обслуговування кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

В справі відсутні докази, що позивач вимагав інформацію про поточний про розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит частіше, ніж раз на місяць.

Загалом, згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку (іншої фінансової установи), виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту це обов`язок банку (іншої фінансової установи), який отримав на те ліцензію, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку (фінансової установи) та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором.

Отже, умова договорів про комісію у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок.

Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17).

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 686/1696/15-ц від 09.12.2020, № 622/1148/13-ц від 09.12.2020, № 236/2227/17-ц від 09.12.2020, № 724/1391/16-ц від 25.11.2020, № 483/2022/17-ц від 11.11.2020, № 468/1095/15-ц від 28.10.2020, № 404/6807/15-ц від 21.10.2020, № 344/7809/15-ц від 15.10.2020.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача сум боргу за комісіями:

За договором № 301 від 30.11.2019 - 15960 грн.

За договором № 501 від 08.02.2020 20796,8 грн

За договором № 301 від 10.07.2020 52074 грн.

Вирішуючи питання про зарахування сплачених в рахунок комісій коштів в заборгованість за тілом кредиту, про що відповідач зазначає у відзиві на позов, суд виходить з того, що згідно з статтею 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.Зазначений правовий наслідок , застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч. 3 ст. 216 ЦК України).

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (ч. 5 ст. 216 ЦК України).

Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (abinitio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipsoiure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (ergaomnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу /набуття/ зміни/ встановлення/ припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (exofficio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (висновок з застосування права наведений в Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц).

З огляду на викладене, суд допускає в межах розгляду цієї справи зарахування фактично сплачених сум, зарахованих відповідачем в рахунок комісій, в погашення заборгованості з тіла кредиту та відсотків як застосування наслідків нікчемного правочину.

Здійснюючи відповідне зарахування, суд виходить з того, що за кредитним договором № 301 від 30.11.2019 заявлений борг в сумі 26365,22 грн. за тілом кредиту та 1,79 грн. за процентами підлягає погашенню за рахунок фактично сплачених на користь банку 51072 грн, якінеправомірно зарахованів погашення комісії.

За кредитним договором № 501 від 08.02.2020 заявлений борг в сумі- 11164,77 грн. за тілом кредиту та 5,85 грн. за процентами підлягає погашенню погашаєтеся за рахунок фактично сплаченої на користь банку 47155,5 грн, які неправомірно зараховані відповідачем в погашення комісії.

За кредитним договором № 301 від 10.07.2020 заявлений борг в сумі 4274.35 грн. за тілом кредиту та 0,67 грн. за процентами підлягає погашенню за рахунок фактично сплачених на користь банку 6730,02 грн., які неправомірно зараховані відповідачем в погашення комісії.

Інший висновок суду не відповідав би принципу законності та справедливості.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду обставини справи суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір», сплата яких покладається на позивача зважаючи на відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити повністю Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи в разі закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя А.І. Іващенко