Провадження № 2/487/786/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі Головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., представника позивача Гавловської Ю.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гавловська Юлія Вікторівна, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просив встановити факт проживання ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини останньої в квартирі за номером АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру за номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 видане 29.03.2024). Для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , 25.07.2024 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І. із заявою з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно матеріалів спадкової справи спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його двоюрідний брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якого батько ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_5 батька померлого ОСОБА_2 , що підтверджується доказами, що є додатками до позовної заяви. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І. 30.10.2024 та зареєстрованого в реєстрі за № 894, позивач ОСОБА_1 оформив спадщину після смерті ОСОБА_2 на квартиру за номером АДРЕСА_2 . Також, померлий ОСОБА_2 , прийняв але не оформив у приватну власність спадщину, що складається з квартири за номером АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала матері померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 23.06.2006 і зареєстрованого в реєстрі за № 1-160. Зазначена інформація міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується роздруківкою від 14.11.2024. До моменту відкриття спадщини ОСОБА_2 постійно проживав без реєстрації разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , оскільки остання хворіла та потребувала постійного догляду, тому він фактично прийняв спадщину, однак не оформив її. Метою встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на дату смерті останньої, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , є необхідність реалізації права ОСОБА_1 на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Тобто, ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення цивільних прав позивача, зокрема буде служити підставою для реалізації ним свого права на спадкування за заповітом, так як свідчитиме про прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . Після звернення позивача до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І., приватним нотаріусом, винесено постанову від 30.10.2024 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті його двоюрідного брата ОСОБА_2 . Нотаріус мотивувала свою відмову виходячи з того, що заявником до нотаріуса не подано правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належне їй майно, а також відсутністю доказів реєстрації ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю на час її смерті.

Ухвалою судді від 02.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

09.12.2024 року представником відповідача подано до суду письмові пояснення у справі, відповідно до змісту яких Миколаївська міська рада вважає, що позивач не надав достатньої кількості доказів, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , оскільки доказами, що могли б підтвердити факт проживання є: витяг про місце реєстрації; чеки про сплату комунальних послуг; фотокартки; покази свідків; трудові книжки, військові квитки, медичні книжки; інші документи, в яких чітко зазначений період проживання на території України. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке додається до позовної заяви, йдеться про квартиру АДРЕСА_2 , а у частині позовних вимог позивач зазначає вимогу про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Тому, на думку Миколаївської міської ради, квартиру АДРЕСА_3 позивач не може успадкувати за заповітом, оскільки не надає самого заповіту, а у свідоцтві про право на спадщину за заповітом йдеться про квартиру АДРЕСА_4 . Крім того, вказує на те, що позивачем не надано жодних правовстановлюючих документів щодо права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3 . Просив розглядати справу з урахуванням наданих пояснень Миколаївської міської ради та за відсутності її представника.

11.12.2024 року представником позивача надано до суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких вона вважає надані пояснення представника відповідача необґрунтованими та зазначеними внаслідок невірного тлумачення норм права, що не узгоджуються з матеріалами справи та наданими до суду доказами. Звернула увагу на те, що оригінал заповіту надано ОСОБА_1 приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Зідрашко О.І. при зверненні з заявою щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Копії заповіту у позивача не збережено. Наявність заповіту буде досліджено після надання приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Зідрашко О.І. матеріалів спадкової справи. Стосовно набуття права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 вказано, що зазначена квартира належала матері померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 23.06.2006 і зареєстрованого в реєстрі за № 1-160. Зазначена інформація міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується роздруківкою від 14.11.2024. Тобто, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка 23.06.2006, що стало підставою для внесення даних до реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує факт набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Щодо доказів про встановлення факту спільного проживання, які відповідач вважає недостатніми, зазначено, що факт проживання ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на дату її смерті підтверджується актом від 29.10.2024 про спільне проживання осіб на день смерті, складений мешканцями будинку АДРЕСА_5 . Також, додатково актом від 29.10.2024 про проживання та довідкою про спільне проживання осіб на день смерті.

12.03.2025 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Зідрашко О.І. до суду надано матеріали спадкової справи №3/2024 від 09.04.2024 року за №72275335 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 07.04.2025 року справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явилась, надала до суду пояснення, в яких просила провести розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №7 від 25.01.2023 року, наданого Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.10.1993 року, яке видав Вознесенский горотдел ЗАГСа, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 17.01.1980 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 19.05.1973 року, виданого Вознесенським рай бюро ЗАГСа Миколаївської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

28 листопада 2000 року Управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради посвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_6 , виданого управлінням комунального майна Миколаївської міської ради на підставі розпорядження від 27.11.2000 року №7999-р.

Довідкою Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради підтверджується факт реєстрації БТІ права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , 03.11.2004 року за №20407.

Факт реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , підтверджується, також, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер майна 8231453).

ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 22.02.2005 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 02.03.2006 року ОСОБА_3 зареєструвала право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-160 від 23.02.2006 року, виданого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою згідно свідоцтва про право власності Управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради від 13.11.1999 року, про що здійснено запис №20407 в книзі №122.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 05.04.2024 року, виданого Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем вказаного майна став ОСОБА_2 , який прийняв, але не оформив у приватну власність спадщину після смерті матері.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (лист Приватного нотаріуса Зідрашко О.І. від 20.03.2025 року №10/01-16 за вх. №ЕП-1668).

16.03.2024 року ОСОБА_2 у місті Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області у присутності свідків складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лобовою О.М. та зареєстровано в реєстрі за №664, 665, відповідно до якого ОСОБА_2 все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.03.2024 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Приватним нотаріусом Зідрашко О.І. 09.04.2024 року було заведено спадкову справу №3/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 громадянина ОСОБА_2 та внесено до СР за №72275335.

09.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

30.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. з заявою про видачу Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: квартиру за номером АДРЕСА_2 ; квартиру за номером АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем після смерті якої був її син ОСОБА_2 .

Того ж дня приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: квартиру за номером АДРЕСА_2 .

Крім того, 30.10.2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , на майно, в тому числі на квартиру за номером АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що майно належало матері спадкодавця ОСОБА_3 , після смерті якої її син ОСОБА_2 до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті матері не звертався, данні про його реєстрацію разом з померлою на день її смерті відсутні, а отже неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 . Також не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця - ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно п. 2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст.ст. 328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя,який його пережив,та батьки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішенні питання, чи прийняв спадкоємець спадщину в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України (шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті), місце реєстрації спадкоємця не має вирішального значення, якщо буде встановлено факт фактичного постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем.

29.10.2024 року ОСОБА_10 , що проживає у АДРЕСА_7 , та ОСОБА_11 , що проживає у АДРЕСА_8 , у присутності голови ОСББ «Правда» Хохлової Н.Е. склали акт про те, що громадянин ОСОБА_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_6 , на день смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з нею та вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_9 .

29.10.2024 року головою ОСББ «Правда» Хохловою Н.Е. на підставі акта про спільне проживання осіб на день смерті від 29.10.2024 року ОСОБА_1 видано довідку про спільне проживання осіб на день смерті, відповідно до якої на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син ОСОБА_2 проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_9 , проживав разом з нею та вів спільне господарство.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_3 до дня смерті останньої. Вказали, що ОСОБА_2 доглядав матір та був пов`язаний з нею спільним побутом.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є підтвердженням того, що спадкоємець ОСОБА_2 не проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка була його матір`ю, на час відкриття спадщини.

Враховуючи матеріали даної справи суд вважає доведеною обставину щодо спільного постійного проживання ОСОБА_2 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

На підставі роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на матеріали справи квартира АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності (реєстраційний номер майна 13197330).

Також встановлено, що єдиним спадкоємцем вказаного майна був син померлої ОСОБА_2 , який на момент смерті матері проживав разом з нею.

Таким чином, до спадкової маси ОСОБА_2 увійшла належна йому на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем став ОСОБА_1 на підставі заповіту, складеного померлим.

Також встановлено, що ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті двоюрідного брата, звертався до приватного нотаріуса Зідрашко О.І. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за номером АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем після смерті якої був її син ОСОБА_2 , проте отримав відмову.

Враховуючи вказані норми матеріального права, судом встановлено, що квартира за номером АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , після смерті якої право власності на вказане майно перейшло до ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 після смерті двоюрідного брата успадкував право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а інші спадкоємці відсутні, тому порушене право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини після смерті останньої в квартирі за номером АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру за номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, адреса: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20, .

Суддя А.О. Темнікова