Справа №: 343/705/25
Провадження №: 2/343/438/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря судового засідання - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 11.04.2025, в Долинський районний суд з позовною заявою до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, просить ухвалити рішення, яким :

встановити юридичний факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в склад якого входить: житловий будинок, загальною площею 147, 2 кв. м. житловою - 62, 7 кв. м., допоміжною 84, 5 кв. м. (літ А), стайня (літ. Б), стодола ( л. В), майстерня ( літ. Г), вбиральня ( літ. Д), А воріт, огорожа, криниця (№№1, 2, 3), що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 бабі, ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевченкове Калуського (в минулому Долинського) району Івано-Франківської області померла його баба, ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, який складений його бабою 15 квітня 1993 року, посвідчений секретарем виконкому Шевченківської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №21.

Відповідно до цього заповіту заповідачка ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла внуку, ОСОБА_1 .

Тобто єдиним спадкоємцем за заповітом є він, ОСОБА_1 , внук померлої баби.

На день смерті баби залишилося спадкове нерухоме майно, зокрема частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інших часток цього будинковолодіння належить йому, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2007, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету №83 від 01.07.2007, право власності на які зареєстровані в реєстрі права власності на нерухоме майно.

Оскільки в склад спадщини входить нерухоме майно у встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрита спадкова справа № 128/03.

03.04.2025 він звернувся до приватного нотаріуса Калуського РНО Івано-Франківської області Депутат О.З. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надав відповідний пакет документів.

Із наданого нотаріусу пакету документів встановлено, що він не може доказати родинні відносини з померлою бабою через невідповідність прізвища баби у свідоцтві про смерть « ОСОБА_3 » та прізвищем його матері у свідоцтві про її народження та про одруження « ОСОБА_4 ».

Така невідповідність записів у вказаних документах унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове нерухоме майно після смерті баби із зазначенням родинних відносин між спадкодавцем ( бабою) та спадкоємцем (внуком).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №85/02-31 від 03.04.202 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що він документально не може підтвердити, що ОСОБА_2 є його бабою, а також через відсутність документів, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на спадкове нерухоме майно.

Наявність вказаної відмови нотаріуса є підставою його звернення до суду з даним позовом. Відмова нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії (у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) не припиняє його право, як спадкоємця, на спадщину.

Про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його бабою, свідчить сукупність таких доказів.

Довідка Шевченківського старостинського округу № 83 від 07 квітня 2025 року засвідчує, що на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу сім`ї, яка проживала в АДРЕСА_1 , входили: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внук. Тобто в довідці зазначаються родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як між бабою та внуком. При цьому рік народження та смерті баби співпадає з датою смерті баби, та її віком на день смерті, вказаним у свідоцтві про її смерть.

Із довідки виконкому Шевченківської сільської ради №1151 від 16.04 2003, яка видана йому, ОСОБА_1 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно померла його баба ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , а отже теж зазначаються родинні відносини між ним та ОСОБА_2 , як між внуком та бабою.

Сам факт проживання його разом з бабою ОСОБА_2 за однією адресою теж є свідченням їх родинних відносин.

Таким чином, вказані письмові докази свідчать про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є його бабою.

Встановлення факту родинних відносин між ним та померлою бабою має для нього юридичне значення, він породжує для нього юридичні наслідки - це необхідно йому для оформлення права на спадкове нерухоме майно.

Законодавством не встановлено порядку видачі нових документів спадкоємцям на ім`я спадкодавця, який мав право власності на спадкове майно.

Про те, що його бабі, ОСОБА_2 , на день смерті належала 1/4 частка житлового будинку по АДРЕСА_1 , свідчить відповідь на запит нотаріуса за №31 від 04 березня 2025 року, яка надана Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради на підставі запису книги погосподарського обліку №10 за 2001 -2005 роки, особовий рахунок НОМЕР_1 ,з якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 їй належала 1/4 частка житлового будинку, побудованого у 1989 році за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, 1/4 частка житлового будинку за вказаною адресою була зареєстрована за бабою в сільській раді, за життя вона була власником її і на день смерті не втратила права на даний об`єкт нерухомого майна (а.с.1-5).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 цивільна справа № 343/705/25 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.41).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/705/25 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області, м.Долина вул. Обліски 115, Івано-Франківської області на 01 травня 2025 року, у залі судового засідання № 3.

Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.43).

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоч про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.

Представник позивача - адвокат Оленин О.Ф. ( ордер серії АТ №1094680 а.с.39) в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить справу №343/705/25 за позовомОСОБА_1 до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування розглядати у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. З урахуванням визнання позову відповідачем, просить ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні (а.с.48).

Представник відповідача Вигодської селищної ради Івано-Франківської області, Мацалак М.М. (виписка з ЄДРЮО, ФОП та ГФ а.с.47), в підготовче судове засідання не з`явився, хоч про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. 25.04.2025 поступило клопотання представника відповідача, сформоване в системі «Електронний суд» , в якому останній зазначив, що Вигодська селищна рада заперечень до позову не має та просить розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за відсутності представника Вигодської селищної ради (а.с.46).

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява представника відповідача про визнання позову не суперечать Закону, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту

родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з роз`ясненнями п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо.

Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 21.10.2002 підтверджує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом, на отримання якої претендує позивач ОСОБА_1 .

Як встановлено в судовому засіданні, при зверненні позивача 03.04. 2025 до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Депутат О.З. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , нотаріус відмовила у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 не може документально підтвердити, що ОСОБА_2 є його бабою, та повідомив, що документів, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на дане нерухоме майно, немає (а.с.37).

Факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 підтверджується, зокрема:

копією свідоцтва про народження позивача, ОСОБА_1 , НОМЕР_3 від 18.03.1959 (а.с.15), де в графі батько записано: « ОСОБА_5 », мати: « ОСОБА_6 »;

копією відновленого свідоцтва про народження матері заявника, ОСОБА_7 , НОМЕР_4 від 15.12.1953 (а.с.13), де в графі батько записано: « ОСОБА_8 », мати: « ОСОБА_2 »;

копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 07.02.1958, з якого вбачається, що ОСОБА_7 , після укладення шлюбу з ОСОБА_5 було присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.14);

копією заповіту посвідченого 15.04.1993 секретарем Шевченківської сільської Ради народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області Рудевич О.М., зареєстрованого в реєстрі за №21, відповідно до якого ОСОБА_2 ,все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає своєму внуку ОСОБА_1 (а.с.16);

довідкою №1151 виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Долинського району від 16.04.2003, в якій зазначено, що дійсно померла його баба ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживала в АДРЕСА_1 (а.с.21).

довідкою №83 виданої Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради від 07.04.2025, яка свідчить про те, що на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї (зареєстрованих) на день смерті покійної проживали та продовжують проживати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онук; ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_6 - дружина онука; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - правнучка (а.с.36).

Судом встановлено, що відповідно до копії відновленого свідоцтва про народження матері позивача НОМЕР_4 від 15.12.1953, виданого російською мовою, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Шевченкове, Вигодського району, Станіславської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №126. В графі батько записано: ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_2 (а.с.13).

Обставини справи вказують, що відомі непоодинокі випадки розбіжностей в українських записах прізвищ, імен, що виникають через неврахування їх походження, під впливом їх російської вимови або під графічним впливом записів російською мовою.

З урахуванням зазначеного , прізвище матері позивача « ОСОБА_4 », російською мовою в відновленому свідоцтві про народження НОМЕР_4 від 15.12.1953 попри розбіжності на українській мові « ОСОБА_3 » є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від правил і принципів міжмовного перетворення в ситуації контактного білінгвізму.

Вказана помилка в написанні прізвища матері позивача у свідоцтві про народження є наслідком довільного перекладу з російської мови, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР та виникла через людський фактор, яким є неуважність при його оформленні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що прізвище матері позивача у відновленому свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 від 15.12.1953 помилково записано як « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_3 ».

У даній справі предметом розгляду є встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 .

Суд при розгляді справи виходить з того, що згідно з ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як внука і бабусі, адже досліджені судом письмові докази не викликають у суду розумних сумнівів та об`єктивно підтверджують вказаний факт.

Беручи до уваги те, що встановлення такого факту має для позивача юридичне значення, а саме: для оформлення права на спадкове нерухоме майно , суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині позову є підставними і обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК).

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1235 ЦК України , заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Довідка №31, видана Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради Івано-Франківської області 04.03.2025 свідчить про те, що згідно записів книги погосподарського обліку №10 за 2001-2005 рр., особовий рахунок 711, житлового будинку належала покійній ОСОБА_2 , будинок побудований у 1989 за адресою:

АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 15.04.1993 секретарем Шевченківської сільської Ради народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області Рудевич О.М., зареєстрованого в реєстрі за №21, ОСОБА_2 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає своєму внуку ОСОБА_1 (а.с.16).

Копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 21.10.2002 підтверджує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд розмежовує час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

01 січня 2004 року набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , то судом при розгляді даної справи по суті, застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року), які були чинні на день смерті спадкодавця.

Згідно з ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ст. 534 ЦК УРСР - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Положенням ст. 548 цього Кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Копія довідки №83 виданої Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради від 07.04.2025 свідчить про те, що на день смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї (зареєстрованих) на день смерті покійної проживали та продовжують проживати: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онук; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дружина онука; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - правнучка (а.с.36).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено вище, позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час

відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 18.04.2003 (у встановлений Законом шестимісячний термін), звернувся до Долинської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Долинською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №128/2003.

03.04.2025 позивач ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Депутат О.З. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 .

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 85/02-31 приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Депутат О.З., від 03.04.2025р., ОСОБА_1 , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на (одну четверту) частку у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відмову мотивовано тим, що відповідно до п. 4.4 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти.

Згідно з підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. При цьому ОСОБА_1 не може документально підтвердити, що ОСОБА_2 є його бабою, та повідомив, що документів, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на дане нерухоме майно, немає, що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - при пошуках нема за ОСОБА_2 зареєстрованого права власності на дане нерухоме майно (а.с.37).

Зміст правовідносин в даній справі полягає у тому, що 1/4 частка спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 успадковане позивачем ОСОБА_1 , однак, відсутність документів, що засвідчують право власності померлої ОСОБА_13 , на нерухоме майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивача можливості оформити належне йому право на спадщину в нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті бабусі, ОСОБА_2 прийняв, однак, у зв`язку з відсутністю документів про право власності за померлою на частку будинковолодіння не має змоги оформити свої спадкові права на неї, тому суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб визнати за ОСОБА_1 , право власності на частки будинковолодіння , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задоволити.

Іншого способу захисту свого права , окрім як звернення до суду з даним позовом у позивача немає.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.22-27) свідчить про те, що будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 147,2 кв.м., житловою площею 62,7 кв.м., допоміжною площею 84,5 кв.м., (літ.А), стайні (літ. Б), стодоли (літ.В), майстерні (літ. Г), вбиральні (літ. Д), воріт (№1), огорожі (№2), криниці (№3).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки (а.с.38) , ринкова вартість житлового будинку (літ.А) загальною площею 147,2 м2, житловою площею 62,7 м2 , з приналежними господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить (без врахування ПДВ) 405240грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 392, 1216-1218, 1233, 1235, 1241,1261,1267, 1268,1270 ЦК України, керуючись статтями 200, 206, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 315 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задоволити.

Встановити юридичний факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку загальною площею 147,2 кв.м., житловою площею 62,7 кв.м., допоміжною площею 84,5 кв.м., (літ.А), стайні (літ. Б), стодоли (літ.В), майстерні (літ. Г), вбиральні (літ. Д), воріт (№1), огорожі (№2), криниці (№3) у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , житель АДРЕСА_2 ;

Відповідач : Вигодська селищна рада Івано-Франківської області, , вул.Д.Галицького,75, смт Вигода, Калуського району, Івано-Франківської області,77552.

Суддя Долинського районного суду В.Тураш