Провадження № 2/679/300/2025
Справа № 679/182/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

місто Нетішин Хмельницької області

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє представник Котишин Ірина Богданівна, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

21.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 627787, відповідно до якого відповідач отримав кредит і за яким станом дату звернення до суду має заборгованість у загальному розмірі 57553 грн, що складається з наступного: 1) 6700 грн заборгованість за тілом кредиту; 2) 50853 грн заборгованість за відсотками, і право вимоги за яким було відступлено позивачу за договором факторингу № 01022024 від 01.02.2024.

Отже, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 627787 у розмірі 57554 грн.

З огляду на викладені обставини ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним договором у розмірі 57554 грн та понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

11.02.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 96).

14.03.2025 суддею було за заяву представника відповідача адвоката Огойка А.А. було поновлено строк для подання відзиву на позов та надано додатковий строк для його подання до 20.03.2025 включно (а.с. 112).

21.03.2025 представником відповідача адвокатом Огойком А.А. було подано відзив на позов, в якому він заперечував факт укладення відповідного кредитного договору відповідачем, отримання за ними коштів та користування останніми, і належних доказів цього позивачем надано не було. Матеріали справи не містять відомостей про отримання відповідачем примірника відповідного договору. З огляду на це представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 115-124).

26.03.2025 представником позивача Котишин І.Б. було подано відповідь на відзив, відповідно до якої останній вважає викладені у відзиві доводи представника відповідача безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем надані належні та достатні докази укладення кредитного договору сторонами. Такий договір було укладено сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Для укладання кредитного договору відповідачем було вчинено певну послідовність дій, без здійснення яких договір не було б укладено, що, у свою чергу, підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем у самому договорі і на підтвердження перерахування коштів до позову додається відповідне повідомлення. Також позивачем було надано розрахунок заборгованості, що підтверджує суму заборгованості та рух коштів по рахунку (а.с. 116-168 т. 1).

09.04.2025 судом було поновлено відповідачу пропущений ним строк для подання відзиву на позов та прийнято до розгляду поданий його представником ОСОБА_2 відзив. Також судом було поновлено позивачу пропущений ним строк для подання доказів та задоволено клопотання представника позивача Котишин І.Б. про витребування в АТ КБ «ПриватБанк» наступних відомостей: 1) чи емітувалася (видавалася) банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .? 2) чи була успішно здійснена транзакція 21.02.2023 о 17:41:15 на банківську картку № НОМЕР_1 в розмірі 6700 грн із призначенням платежу «зарахування на карту, маска карти НОМЕР_1 » та чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника цієї банківської картки? 3) чи проводилася верифікація особи власника банківської картки № НОМЕР_1 ? (а.с. 146-147).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.02.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі (шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 627787 по продукту «NewShort», відповідно до якого відповідач того ж дня отримав грошові кошти у розмірі 6700 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , на строк 420 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,% на день (стандартна процентна ставка). Угодою також передбачено знижену процентну ставку за кредитом у розмірі 0,55% на день, що застосовується якщо споживач до 23.03.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Сторони узгодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1) за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 59764 грн; 2) за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 56447,50 грн (а.с. 8-17, 18-20, 21-43, 44-45, 46-47, 48).

Так, із листа АТ КБ «ПриватБанк» від 15.04.2025 вбачається, що у цьому банку на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), на яку 21.02.2023 було здійснено переказ коштів у розмірі 6700 грн. У листі також зазначається, що клієнт ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта (а.с. 156).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 627787 від 21.02.2023 внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 01.02.2024 за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 57553 грн, що складається з наступного: 1) 6700 грн заборгованість за тілом кредиту; 2) 50853 грн заборгованість за відсотками (а.с. 49-61).

01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Кредит Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за договором № 627787 від 21.02.2023, що зокрема підтверджується витягом з Реєстру боржників до відповідного договору факторингу та актом приймання-передачі відповідного Реєстру боржників (а.с. 62-71, 72, 73, 74).

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, який суд враховує при виборі і застосуванні норм прав до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказів спростування презумпції дійсності укладеного відповідачем договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності договору, однак таким правом не скористався.

Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість перед позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за за договором про надання споживчого кредиту № 627787 від 21.02.2023 у розмірі 57553 грн.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на ті обставини, що ОСОБА_1 не укладався відповідний договір із ТОВ «Селфі Кредит» та не отримувалися грошові кошти за цим договором, оскільки це повністю спростовується наданими позивачем та витребуваними судом за клопотанням представника останнього доказами, які є належними і достатніми для підтвердження відповідних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № 2193 від 28.01.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 7, 95).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 627787 від 21.02.2023 у розмірі 57553 (п?ятдесяти семи тисяч п?ятисот п?ятдесяти трьох) гривень та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн (двох тисяч чотирьохсот двадцяти двох гривень сорока копійок).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ідентифікаційний код 352342369; місцезнаходження: Львівська область, Львівський район, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28).

Представник позивача: Котишин Ірина Богданівна (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса для листування: 79029, Львівська область, Львівський район, м. Львів, а/с 45).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача: адвокат Огойко Андрій Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.Г. Безкровний