02 травня 2025 року Єдиний унікальний № 501/3166/24 Провадження № 2/501/89/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

в складі: головуючого -Тордія Е.Н. секретаря судового засідання Буряченко Д.О.,

номер справи № 501/3166/24 провадження № 2/501/89/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом

позивача ОСОБА_1 до відповідача до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області

предмет та підстава позову про позбавлення батьківських прав

участь у справі приймали: позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат - Котик М.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин правовідносин.

22 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2014 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейні стосунки з відповідачем не склались, через аморальну поведінку відповідача, після досягнення дитиною 8 місяців вона пішла від відповідача та з того часу мешкала окремо. 16 вересня 2016 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області шлюб між сторонами розірваний. Рішенням Іллічівського міського суду від 26 квітня 2019 року на користь позивача на утримання дитини з відповідача стягнуто 2000.00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи поведінку відповідача, який систематично нехтував своїми сімейними та батьківськими обов`язками, постійно був відсутній, а коли приходив, коли йому заманеться перебував в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, вихованням сина не займався жодним чином, вважає, що є підстави для позбавлення його батьківських прав.

Також зазначила, що подібне питання вона ставила перед судом в 2019 році. Проте їй було відмовлено та ОСОБА_5 роз`яснено про неприпустимість в подальшому порушення з його боку батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина та про їх можливі наслідки у разі неналежного виконання. З часу прийняття такого рішення змінилось ряд обставин. Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 119 Кримінального кодексу України. Вчиненню вказаного злочину передували притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За цей час позивачка одружилась з ОСОБА_6 та в шлюбі народила двох дітей. ОСОБА_4 сприймає чоловіка позивачки як рідного батька, іншого батька він не знає. За цей час ОСОБА_2 жодних дій направлених на спілкування з сином не проводив, будь-яких стосунків з сином не має. Її чоловік має намір усиновити ОСОБА_7 , якого він виховує з малечку та відноситься до нього як до рідного сину.

Тому просить суд її вимоги задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо їх малолітнього сина.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Котик М.Ф. позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити, посилаючись на надані суду докази.

Відповідач в судове засідання не з`явився про слухання справи повідомлений відповідно до положень ст. 128-130 Цивільного процесуального кодексу України, поважної причини своєї неявки не повідомив.

Третя особа: представник служби у справах дітей Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

29 липня 2024 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 серпня 2024 року.

Відповідачу наданий час надати відзив на пред`явлені вимоги.

У зв`язку з неявкою відповідача по справі, підготовче засідання перенесено на 30 серпня 2024 року, та враховуючи неявку відповідача повідомленого належним чином про розгляд справи ухвалою суду від 30 серпня 2024 року підготовче засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду.

До участі у справі ухвалою суду від 23 грудня 2024 року долучена третя особа яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області.

11 квітня 2025 року до суду надіслано рішення виконавчого комітету Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківства відносно сина ОСОБА_3 .

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву та прохали її задовольнити.

В судові засідання відповідач не з`явився, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином (а.с. 30, 90, 92, 97, 111, 125, 133, 136, 151, 154).

Відзиву (заперечення) на позовну заяву не надав. Поважної причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідач повідомлений про розгляд справи за правилами ч. 11 ,12 ст. 128, п.10 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України .

За таких обставин у відповідності до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши надані суду підстави та докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд приймає наступне рішення.

Фактичні обставини встановлені судом.

Свідоцтво (серія НОМЕР_1 видане ВДРАЦС служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області від 8 травня 2015 року засвідчує факт того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначені відповідно: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 вересня 2016 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладений 11 жовтня 2014 року розірваний.

З свідоцтва (серія НОМЕР_2 видане Київським районним ВДРАЦС Головного територіального управління в Одеській області, вбачається укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Прізвище подружжя після укладання шлюбу дружини зазначено ОСОБА_9 .

Довідка про склад родини зазначає, що в квартирі АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року у справі № 501/349/19 позивачці відмовлено у позовних вимогах щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею відповідача, повідомила, що після звернення невістки до суду її онук не займається своїм сином, аліменти на його утримання сплачувала в загалом вона, іноді він надав гроші, проте з сином він не спілкується та його вихованням не займається, правнук його не знає взагалі, тому для дитини буде краще якщо він буде жити з новою родиною без такого батька.

ОСОБА_13 в судовому засіданні засвідчила, що ОСОБА_1 її двоюрідна сестра. ОСОБА_2 знає як колишнього чоловіка. Пояснила, що ОСОБА_2 сином не займається, матеріально забезпечує через примусову сплату аліментів, більше ніяким чином дитиною не піклується. Сестра одружилась і ОСОБА_7 знає чоловіка сестри, як свого батька. ОСОБА_2 проходив військову службу проте зараз вона його бачить як особу, що продає металобрухт, завжди в нетверезому, неохайному стані.

Рішення виконавчого комітету Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області від 31 березня 2025 року, затверджено висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківства відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

За приписами ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Суд відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При цьому Суд враховує позицію, висловлену в постанові КЦС ВС від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18. яка полягає в тому, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Також Суд враховує , якщо є рішення суду, що набрало законної сили, за первинним зверненням одного з батьків про відмову в позбавленні батьківських прав другого з батьків з тих міркувань, що це є крайнім заходом впливу на нього, у разі повторного звернення з таким позовом під час його розгляду саме другий з батьків дитини має доводити зміну свого ставлення до участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, заперечити і спростувати відповідними доказами факт нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Такий висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21.

В судове засідання відповідач не з`явився, в матеріалах справи наявні докази повідомлення його про позовні вимоги особисто, проте відзиву щодо пред`явлених вимог суду від останнього не надходило.

В судовому засіданні позивачка обґрунтовує мету, яку вона прагне досягнути позбавленням батьківських прав тим, що з часу винесення рішення суду в 2019 року пройшло майже 6 років при цьому поведінка відповідача не змінилась, будь-яких дій направлених на спілкування відповідача з сином не відбувались. Проте за цей час ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнано винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України.

Позивачка за цей час вийшла заміж, її чоловік виховує сина нарівні з іншими дітьми, які народились у шлюбі, має намір усиновити дитину. Тому вважає, що в інтересах сина є позбавити відповідача батьківських прав .

Суд наголошує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте необхідно пам`ятати, що «основні інтереси дитини» є надзвичайно важливими. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Змістовний підхід для реалізації принципу «як найкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Розкриваючи зміст даного принципу і підходи по його реалізації Комітет ООН з прав дитини в своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3) сформулював такі підходи:«Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими;по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права.

Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному.

Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки.

В судовому засіданні встановлено, що за рішенням суду відповідач має сплачувати аліменти на утримання сина, допитана свідок ОСОБА_12 зазначила, що аліменти в цілому сплачувала саме вона, онук іноді давав на це гроші, засвідчила, що ОСОБА_2 з сином ОСОБА_7 не спілкується тривалий час.

Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 51 згадуваного раніше рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2024 року в справі № 450/4288/21 зробив висновок, що «відповідно до чч. 4, 5, ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області від 31 березня 2025 року, визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківства відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, в таких правовідносинах важливим буде те, що відповідачу надається можливість виправити ситуацію щодо його участі у вихованні дитини, яка буде знаходитись під постійним контролем органів опіки та піклування і у випадку, якщо він цього не зробить, буде ухилятись від виховання дитини, позивач в подальшому, з врахуванням обставин даної справи, може порушити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд констатує, що відповідно до рішення Іллічівського суду Одеської області від 17 липня 2019 року відповідачу надано можливість виправити ситуацію щодо його участі у вихованні дитини, яка буде знаходитись під постійним контролем органів опіки та піклування і у випадку, якщо він цього не зробить, буде ухилятись від виховання дитини, позивач в подальшому, з врахуванням обставин даної справи, може порушити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач всіляко ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, що вбачається з висновку органу опіки та піклування, свідчення свідків у суді.

Протилежного відповідачем суду не надано, в судовому засіданні не встановлено.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Висновок суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітнього сина, не утримує його та не спілкується з ним. Натомість, ОСОБА_4 виховується в родині позивача, має молодших братів, вважає чоловіка позивача своїм батьком, біологічного батька не знає, ці аргументи є достатніми для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 .

Судові витрати.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. 11, 81, 258 ч. 6 ст. 259, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, ст. 164 Сімейного кодексу України Суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 2 травня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий