Провадження № 2-сз/522/19/25
УХВАЛА

01 травень 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про повернення помилково сплаченого судового збору по цивільній справі № 522/21676/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕСК БАНК», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про визнання недійсним договорів,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 06.11.2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕСК БАНК», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про визнання недійсним договорів.

Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м.Одеси Свячену Ю.Б. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 року.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 року про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_3 Сирової В.В., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження в.о.керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. №79/25 від 16.01.2025 року, 17.01.2025 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та отримана суддею 20.01.2025 року.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року Прийняти до свого провадження цивільну у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду на 07.03.2025 року.

У судове засідання 07.03.2025 року з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та зазначив, що попереднім складом суду не було вирішено питання щодо його клопотаньпро перехід зі спрощеного позовного провадження у загальне позовне провадження, про витребування доказів, про виклик свідків. Заяву про виправлення описки в ухвалі суду про залишення позову без руху просив не розглядати, оскільки буде подано заяву про повернення помилково сплаченого судового збору.

Протокольною ухвалою суд, у зв`язку з відсутністю зазначених адвокатом клопотань в матеріалах справи, вказані клопотання суд не розглядав. Задовольнив клопотання представника позивача про залишення без розгляду клопотання адвоката про виправлення описки в ухвалі суду. Задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 30.04.2025 року.

До суду 07.03.2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надав клопотання про витребування доказів.

До суду 07.03.2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надав заяву про виклик свідків. а саме просив викликати та допити у якості свідка головного економіста Криворізького відділення № 1 АТ «Юнекс Банк» ОСОБА_4 .

До суду 07.03.2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надав клопотання про перехід зі спрощеного позовного провадження у загальне позовне провадження.

До суду 07.03.2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надав клопотання, в якому просив повернути позивачу суму сплаченого судового збору, як помилково сплачений за подання позову про захист прав споживачів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що зазначений спір у справі № 522/21676/23 розглядається у порядку Закону України «Про захист прав споживачів», а за таких підстав за подачу позовної заяви не сплачується судовий збір, а отже судовий збір в сумі 2 147,20 грн. є помилково сплаченим.

У судове засідання 30.04.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представник АТ «Юнекс Банк» - Ковриженко С.О., треті особи були повідомлені належним чином. Від представника ТОВ «Маніфою» - Кузьмінова О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Інші треті особи про причини неявки суд не повідомили.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив вирішити питання щодо його клопотань про перехід зі спрощеного позовного провадження у загальне позовне провадження, про витребування доказів, про виклик свідків та про повернення помилково сплаченого судового збору.

Представник АТ «Юнекс Банк» - Ковриженко С.О. не заперечував проти клопотання про перехід до загального позовного провадження та заяви про повернення судового збору. Щодо клопотання про витребування доказів, то заперечував, оскільки ці копії наявні в матеріалах справи. Щодо клопотання про виклик свідка, то зазначена особа звільнена з посади пів року тому. Копію наказу про звільнення буде надано суду.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що копії в матеріалах справи це фотокопія з копії, дані документи є нечитабельними.

Протокольною ухвалою суд клопотання представника позивача про виклик свідка залишив без задоволення, оскільки свідчення щодо цих обставин не може слугувати підставою для визнання недійсним правочину, крім того дана фізична особа не працює на даний час. Зобов`язано відповідача надати копію наказу про звільнення ОСОБА_4 .

Вирушаючи питання щодо повернення судового збору, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Юнекс Банк» треті особи ТОВ «АВЕНТУС Україна», ТОВ«МАНІФОЮ», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «СС Лоун», про визнання договору банківського обслуговування, який укладено на підставі анкети заяви № UA2875001 від 23.12.2022 року недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі № 522/21676/23.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року позовну заяву було залишено без руху з підстав несплати судового збору та відсутності підстав вважати, що позивач являється споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

За зазначений позов позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2023 року цивільну справу вирішено направити до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Байрамов Олександр Володимирович, задоволено. Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 28 грудня 2023 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З зазначеної постанови суду вбачається, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, в цілому, пов`язані з наданням кредитних послуг; ОСОБА_1 є споживачем таких послуг.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

З урахуванням офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), викладеного в рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі № 1-26/2011 треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Отже, стаття 5 Закону «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-1.

Аналізуючи позовні вимоги, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем за зазначений позов помилково було сплачено судовий збір, суд приходить до висновку про повернення ОСОБА_2 , сплаченої в інтересах ОСОБА_1 , суми судового збору, яка становить 2 147,20 грн., що підтверджується квитанцією №Y5B1-KKTM-USEE від 21.12.2023 року.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 187, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення помилково сплаченого судового збору задовольнити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України м.Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок, який було сплачено в інтересах ОСОБА_1 , на рахунок №UA0015758, отримувач: ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101, код отримувача 37607526, код Банку отримувача (МФО): 899998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), згідно квитанції № Y5B1-KKTM-USEE від 21.12.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 01.05.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.