П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року місто Київ

справа № 756/11461/21

провадження №22-ц/824/1979/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційні скарги ОСОБА_3 , подані адвокатом Ільїною Дар`єю Валеріївною, та апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем,

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 травня 2024 року,ухвалене у складі судді Жук М.В.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача різницю між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту в розмірі 16717,87 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 12.03.2021 о 22.20 год в м.Києві, вул.Лугова, 16, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen" марки "Polo", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, який внаслідок удару по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хонда», д.н.з. НОМЕР_3 .

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 11.05.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen" марки "Polo" становить 40516,99 грн.

Цивільно-правова відповідальність третьої особи ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Еталон", яка 25.06.2021 здійснила виплату в розмірі 23799,12 грн.

Проте, оскільки вартість відновлювального ремонту фактично складає 40516,99 грн., позивач просив стягнути з винуватця ДТП 16717,87 грн, понесені витрати в сумі 1100 грн. (вартість проведення оцінки), 920 грн. (послуги евакуатора), 4137,44 грн. (витрати на проведення розбір/збір).

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до відповідачів ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з ТзДВ страхове відшкодування у розмірі 80281,37 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 1570,43 грн., стягнути з ОСОБА_3 50 509,86 грн. матеріальної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 12.03.2021 о 22.30 в м.Києві по вул.Лугова, буд.16, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_4 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_1 , автомобілем марки "Хонда" НОМЕР_3 , автомобілем марки "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 , останній внаслідок удару по інерції здійснив зіткнення з тролейбусом.

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 11.05.2021 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Згідно рахунку ТОВ "Автосоюз" від 31.03.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 складає 237215,40 грн.

Відповідно до звіту № 79/1-21 про оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 від 30.03.2021, який складено оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту складає 124633,79 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу складає 74123,93 грн.

Задля відновлення порушених прав позивач був вимушений звернутися до ФОП ОСОБА_4 , з метою проведення оцінки майна, що в розумінні ст.22 ЦК України є матеріальною шкодою та становить 1100 грн.

Окрім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач змушений був скористатися послугами евакуатора для переміщення свого транспортного засобу до місця тимчасового зберігання, що завдало йому шкоди на суму 920 грн.

Також позивачем понесено витрати пов`язані з отримання необхідної калькуляції для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту, що включають розбір/збір, зберігання, дефектовку транспортного засобу після ДТП, що склали 4137,44 грн.

Цивільно-правова відповідальність третьої особи за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_4 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ».

Позивач повідомив страховика про настання страхового випадку повідомленням від 13.03.2021 про дорожньо-транспортну пригоду - надав для огляду пошкоджено майно, подав заяву від 09.06.2021 про виплату страхового відшкодування та виконав інші умови передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

29.06.2021 позивачем було направлено заяву ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на отримання інформації про суму страхового відшкодування.

22.07.2021 позивач повторно звернувся до страхової компанії з заявою, в якій просив надати інформацію про погоджену суму відшкодування. Станом на 23.10.2021 (більше трьох місяців з моменту отримання заяви про виплату страхове відшкодування) ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» страхове відшкодування позивачу не виплатило.

Зважаючи на наведене, позивач вважає, що ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повинна бути проведена виплата завданої шкоди в розмірі 74123,93 грн. та 6157,44 грн. витрат позивача, 1570,43 грн. пені за затримку виплати за період з 12.09.2021 по 23.10.2021, а всього 81851,80 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту фактично складає 124633,79 грн., різниця між сумою страхового відшкодування та фактичною вартістю відновлювального ремонту марки "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 50509,86 грн. підлягає відшкодуванню винуватцем ДТП ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22.11.2022 подані ОСОБА_1 позовні заяві об`єднані в одне провадження.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 16717 грн.87 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2618,72 грн. витрат на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку та 767,53 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_5 74123,93 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 2618,72 грн. витрат на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, 920 грн. витрат на послуги евакуатора, 18538,87 грн. пені, 818,52 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 50509,86 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 505,10 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ільїна Д.В. подала три апеляційні скарги, в яких просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 509, 86 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 . Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову щодо стягнення з ОСОБА_3 50509,86 грн. матеріальної шкоди, вважає його незаконним, необґрунтованим, винесеним на підставі недоведених обставин по справі, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам та доказам наявних в матеріалах справи та з порушенням процесуальних норм.

Зокрема, зазначає про те, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля "Volkswagen Polo", такий перереєстрований на нового власника 1 лютого 2023 року. Судом встановлено обставини фактичного проведення позивачем ремонту транспортного засобу марки "Volkswagen Polo", однак доказів понесення витрат на такий ремонт позивачем не надано, таким чином не доведено обставини, що мають значення для справи.

Апелянт звертає увагу суду на те, що 21.08.2021 ТОВ «ЕАК «Фаворит» була проведена ремонтна калькуляція транспортного засобу на суму 5380,38 грн., а не на суму 124633,79 грн. Тобто, на дату подання позову, позивач мав необхідну ремонтну калькуляцію по автомобілю на суму лише 5380,38, а не 124633,79 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Солдаткін О.С. подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 .. Апелянт з рішенням суду першої інстанції не погоджується, та вважає його таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки Оболонським районним судом м.Києва не було враховано аргументи ОСОБА_2 щодо відсутності документального підтвердження фактичних витрат на ремонт автомобіля, вважаючи, що сам факт пошкодження автомобіля є достатнім для стягнення коштів. Щодо витрат на оцінку, калькуляцію та евакуатор, суд вирішив, що ці витрати є наслідком дорожньо-транспортної пригоди , тому підлягають відшкодуванню. Суд не взяв до уваги аргумент про те, що ці витрати мають покладатися на страхову компанію.

Крім того, зазначає про те, що ОСОБА_2 не був повідомлений про проведення оцінки. Між позивачем і ФОП ОСОБА_6 не був укладений договір на проведення оцінки та її результатів, без чого неможливо встановити обсяг робіт. Звіт про оцінку наданий суду є неповним, відсутня описова частина звіту.

Суд першої інстанції не врахував, що з вартості ремонту, визначеної у звіті про оцінку, необхідно відняти 20% ПДВ, оскільки позивач не надав доказів фактичної оплати ремонту на станції технічного обслуговування, яка є платником податків.

Суд першої інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поклавши на відповідача обов`язок відшкодування витрат на проведення оцінки, складання калькуляції та послуги евакуатора, неправильно застосував норми ст. ст.1166, 1194 ЦК України, стягнув з ОСОБА_2 суму відшкодування без належного підтвердження фактично понесених витрат позивачем.

Суд фактично поклав на відповідача обов`язок спростувати розмір збитків, заявлений позивачем, без належної та всебічної оцінки доказів, наданих останнім.

Представник просить стягнути судові витрати в сумі 8000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вина відповідача ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, що сталась 12.03.2021 встановлена постановою Оболонського районного суду м.Києва від 11.05.2021, та сторонами не оспорюється. З 12.03.2021 по даний час винна особа ОСОБА_3 завдану шкоду не відшкодував ні повністю ні частково, відмовлявся контактувати як після вчинення 12.03.2021 дорожньо-транспортної пригоди, після визнання його винною у ДТП особою 11.05.2021, так і після звернення ОСОБА_1 до суду 22.10.2021. Під час тривалого розгляду справи в Оболонському районному суді м.Києва, ОСОБА_3 не повідомляв суду про неможливість подання певних доказів, водночас, інших доказів, що відносяться до предмету спору відповідачем надано не було. Заперечуючи розмір завданого збитку, відповідач не надав суду альтернативних висновків експертів чи розрахунків з цього питання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Звернув увагу суду на те, що, заперечуючи розмір завданої йому шкоди, відповідач ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження іншого розміру компенсації, за наявності беззаперечної вини та завдання шкоди належному позивачеві транспортному засобу.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_3 - адвокат Ільїна Д.В. доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Солдаткін О.С. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо ОСОБА_2 скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В судове засідання не з`явився позивач ОСОБА_1 , про місце, день і час розгляду справи повідомлений шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету учасника справи, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, причини своєї неявки не повідомив.

Крім того, в судове засідання не з`явився представник ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», яке було повідомлено шляхом направлення судового повідомлення на поштову адресу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, суд прийшов до наступного.

Судом установлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , власником Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1

12.03.2021 о 22 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Луговій, 16 з вини водія автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

У той же день, 12.03.2021 о 22 год. 30 хв. у м. Києві по вул. Луговій, 16 з вини водія автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна пригода, де Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 11.05.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Цією постановою суду, яка набрала законної сили, установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 12.03.2021 о 22 год. 20 хв. у м. Києві, вул. Лугова, 16 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, який внаслідок удару по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки Honda, д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП всі учасники отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України.

Крім того, 12.03.2021 о 22 год. 30 хв. у м. Києві, вул. Лугова, 16 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_4 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобілем марки Honda, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , останній внаслідок удару по інерції здійснив зіткнення з тролейбусом. Внаслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР .

Згідно полісу № АР/0345616 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПАТ «СК «Еталон».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_4 застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ».

Відповідно до звіту № 79-21 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , від 31.03.2021 ринкова вартість автомобіля становить 245 911 грн. 49 коп., вартість відновлювального ремонту становить 40 516 грн. 99 коп., вартість матеріального збитку складає 26 209 грн. 74 коп.

Відповідно до звіту № 79/1-21 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , від 30.03.2021 ринкова вартість автомобіля становить 245 911 грн. 49 коп., вартість відновлювального ремонту становить 124 633 грн. 79 коп., вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу деталей складає 74 123 грн. 93 коп.

09.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», однак страхове відшкодування йому виплачено не було.

25.06.2021 року ПАТ «СК «Еталон» виплатило ОСОБА_1 23 799 грн. 12 коп. страхового відшкодування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що на момент ДТП, яка сталася 12.03.2021 о 22 год.20 хв. з вини ОСОБА_2 , його цивільна-правова відповідальність перед третіми особами була застрахована ПАТ «СК «Еталон», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля саме за цією ДТП становить 40516,99 грн., з яких 23799,12 грн. ОСОБА_1 сплачено страховиком винної особи, відповідно різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування в сумі 16717,87 грн., має відшкодувати ОСОБА_2 , як винна у ДТП особа.

Врахувавши, що в судовому засіданні встановлено, що ДТП, яка мала місце 12.03.2021 о 22.30 год, в якій пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_1 , сталася з вини водія транспортного засобу ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», суд дійшов висновку про те, що на страхову компанію покладається обов`язок з виплати страхового відшкодування з урахуванням зносу відповідно до звіту № 79/1-21 у розмірі 74123,93 грн., та на ОСОБА_3 різниця між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 50509 грн. 86 коп.

Оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» не виплати позивачу страхове відшкодування, ОСОБА_1 має право на стягнення зі страховика пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 12.09.2021 по 26.08.2022 у розмірі 18640,65 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині рішення суду не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України установлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, абз 1 ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У цій справі цивільно-правова відповідальність винних у ДТП осіб була застрахована: ОСОБА_2 у ПАТ «СК «Еталон», а ОСОБА_3 у ТзДВ «СК "Ю.Ес.Ай". Тобто в даному випадку і ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 несуть відповідальність за шкоду, яка перевищує ліміт відповідальності страховиків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем розміру шкоди, яка завдана ОСОБА_2 та становить 40516,99 грн., , а також ОСОБА_3 та становить 124633,79 грн.

Відповідно, оскільки ПАТ «СК «Еталон» сплатило ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування 23799,12 грн., тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 має сплатити позивачу 16717,87 грн. для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 для повного відшкодування завданої ним шкоди має сплатити 50 509,86 грн. (124 633,79 грн.-74 123,93 грн.).

Доводи апеляційних скарг про те, що завдані позивачу ОСОБА_1 збитки завищені, колегія судді відхиляє, оскільки надані позивачем звіти № 79/1-21 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 від 30.03.2021 та № 79-21 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 від 31.03.2021., складені оцінювачем ОСОБА_7 , який діє на підставі свідоцтва оцінювача МФ №5102 за напрямом " Оцінка об`єктів у матеріальній формі" та спеціалізацією за напрямом " Оцінка дорожніх транспортних засобів", виданого 02.06.2007 УЦПЗ "Експерт-Сервіс" і затвердженого ФДМ України, свідоцтва про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №12103 -ПК виданого ФДМ України та УКШ 25.02.2021, є належними доказами по даній справі, як письмові докази, що містить інформацію щодо предмета доказування, обґрунтовано взяті судом першої інстанції до уваги на підтвердження розміру завданих матеріальних збитків в результаті ДТП за участю відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

Не погоджуючись зі звітами про оцінку, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 доказів на спростування правильності звітів суду не надали, клопотань про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи щодо розміру матеріального збитку, заподіяного позивачеві, у суді першої інстанції не заявляли.

Колегія суддів звертає увагу, що цивільний процес ґрунтується на принципі змагальності сторін, де кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів, які подає до суду (ст. 12, 81 ЦПК України). Утім, відповідачі, маючи сумніви щодо обґрунтованості доказів, що подані позивачем на підтвердження розміру шкоди, мали право вчиняти активні дії для їх спростування.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає можливість призначення судової експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань (ст. 103 ЦПК України). Відповідачі могли заявити клопотання про призначення експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту, якщо вважали, що надані позивачем докази є недостовірними або необґрунтованими. Зважаючи на відсутність таких клопотань, колегія суддів вважає, що відповідачі не скористався своїм правом на їх спростування.

Згідно положень ст. ст. 4, 12, 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пп. 62-67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» перевірка дотримання вимог нормативно-правових актів з оцінки майна під час проведення оцінки здійснюється шляхом рецензування звіту про оцінку майна.

Тобто, у разі незгоди із розміром матеріального збитку, визначеного оцінювачем у Звіті, його оскарження можливе шляхом проведення рецензування звіту. Проте такі докази в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, доводи про те, що звіти про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen", не є належними доказами у справі, зводяться до незгоди сторони відповідача із наданими позивачем письмовими доказами.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ільїна Д.В. в апеляційній скарзі посилається на те, що до матеріалів справи долучені докази щодо проведення розрахунків та деталізації калькуляцій по автомобілю "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 в системі "Audatex", за результатами яких, на день подання позову ОСОБА_1 мав необхідну ремонтну калькуляцію по своєму автомобілю на суму 5380,38 грн., а не 124 633,79 грн., як зазначено у звіті №79/1-21 від 30.03.2021 року. Судом першої інстанції наданим доказам не надана належна оцінка.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання представника відповідача - адвоката Ільїної Д.В., оскільки з відповідей ТОВ "АУДАТЕКС Україна" від 08.09.2022 та 01.11.2022 року на адвокатські запити, вбачається лише те, що в системі проводились розрахунки по транспортному засобу VW Polo WVWZZZ6RZCY151814, але в чиїх інтересах були виконані розрахунки, та які дії виконувались під час складання розрахунків, товариству невідомо.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Ільїної Д.В. як на підставу відмови у стягненні шкоди у визначеному позивачем розмірі на те, що позивач не надав доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є неспроможними, враховуючи наступне.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачами шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, як відповідачем ОСОБА_3 , так і відповідачем ОСОБА_2 у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна, пошкодженого у ДТП транспортного засобу, а відповідачами вказаний розмір збитків не спростовано.

Доводи апеляційної скарги адвоката Ільїної Д.В. про те, що позивачем не надано доказів здійснення ремонту автомобілю, тобто фактичних витрат, колегія суддів до уваги не приймає, враховуючи таке.

За змістом п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

У звітах № 79/1-21 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 від 30.03.2021 та № 79-21 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 від 31.03.2021 встановлено вартість відновлюваного ремонту з врахуванням ступеню фізичного зносу автомобіля.

Саме визначений вказаними звітами розмір майнової шкоди відповідає вимогам ст. 22 ЦК України та вимогам Методики і саме його слід брати до уваги при вирішенні спору, а тому доводи апеляційної скарги відповідача, щодо відсутності доказів фактичних витрат на ремонт пошкодженого автомобілю позивача, що унеможливлює визначення завданої майну позивача шкоди є помилковим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки продав його у відремонтованому стані, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, та не можуть бути підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за завдану позивачу шкоду.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Таким чином, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростували належними та допустимими доказами розмір шкоди, завданої позивачеві, з їх вини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 141 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , подані адвокатом Ільїною Дар`єю Валеріївною, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус