Єдиний унікальний номер 142/572/24
Номер провадження 2/142/108/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 квітня 2025 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гордаш Н.М.,

представника третьої особи Кучанського С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивач просить суд постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та реєстраційний номер платника податків невідомі, жит. АДРЕСА_1 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та реєстраційний номер платника податків невідомі, жит. АДРЕСА_1 аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення нею повноліття.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 09 липня 2011 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 6 серпня 2013 року їхній шлюб розірвано, що підтверджується рішенням суду за № 142/1162/13. Позивач зазначає, що з часу розлучення по даний час батько ОСОБА_2 з донькою не зустрічався, ніякої допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по даний час, не піклувався і не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, культурних та інших духовних цінностей, так, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства". Дочка не отримувала ніякої іграшки чи подарунку на день народження. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував її вдома, дошкільному дитячому закладі, в Піщанському ліцеї №1. Вищевказане свідчить про те, що батько ОСОБА_2 самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню своєї дочки ОСОБА_3 , а тому його слід позбавити батьківських прав. Крім того, позивач зазначає, що відповідач фізично здоровий, працює, має стабільний заробіток, частину якого міг би витрачати на утримання дочки, тому на підставі ст. 180 СК України бажає стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки до досягнення нею повноліття.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 31 липня 2024 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 01 серпня 2024 року було направлено запит до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

25 вересня 2024 року на адресу суду від Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області надійшла відповідь за вих. № 01/01-41/2498/2662 від 02 вересня 2024 року, до якої долучено довідку № 607/20-05 від 07.08.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.ідм

Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гордаш Н.М. в судовому засіданні 22 квітня 2025 року позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання по даній справі не з`явився, подавши заяви про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог. Будь-яких інших заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки і піклування Піщанської селищної ради Вінницької області Кучанський С.А. в судовому засіданні 22 квітня 2025 року проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Свідок ОСОБА_4 надючи пояснення суду вказала, що вона являється хрещеною матір`ю ОСОБА_3 . Зазначила, що ОСОБА_5 живе з матір`ю та вітчимом, рідного батька дівчинки вона не знає та бачила один раз на весіллі з позивачем. Жодного разу на сімейних святах батька дитини не було, і як їй відомо він навіть не телефонував дочці, школу де вона працює та навчається ОСОБА_5 відповідач також не відвідував жодного разу.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона являється матір`ю позивача ОСОБА_1 , а ОСОБА_5 - це її онука, яка виросла в неї на руках. Зазначила, що позивач та відповідач припинили спільне проживання, коли ОСОБА_5 була ще досить малою та навіть не ходила. Її дочка разом з онукою переїхали з Одеської області, де проживали разом з відповідачем. З того часу ОСОБА_2 не приїздив до смт. Піщанка, де постійно проживала ОСОБА_5 , жодного разу, він жодного разу не телефонував дитині та не вітав її з днем народження.

Суд, заслухавши позивача та її представника, представника третьої особи, пояснення свідків, неповнолітню ОСОБА_3 , дослідивши позовну заяву та долучені до неї документи, вивчивши інші матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2011 року відділом ДРАЦС Піщанського РУЮ Вінницької області було зареєстровано шлюбі між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , який рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2013 року було розірвано ( а.с.9)

Також судом встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7)

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 22 жовтня 2016 року ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб з ОСОБА_8 , після чого її прізвище було змінено на " ОСОБА_8 " (а.с.8)

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області від 07 червня 2024 року № 888, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з нею за даною адресою зареєстрована та проживає дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12)

Відповідно до витягу № 51 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою : АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.с.13)

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10 червня 2024 року складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей Кучанським С.А. та фахівцем із соціальної роботи КЗ "ЦНСП" Сторожуком М.С., на підставі заяви ОСОБА_1 з метою вивчення умов проживання та виховання дітей, було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 та встановлено створення в помешканні комфортних умов для проживання дітей, які мають окремі кімніти і сучасними меблями та інтер`єром, діти забезпеченні сезонним одягом та навчальним приладдям, мають власні мобільні телефони та комп`ютер, діти мають охайний та доглянутий вигляд, ОСОБА_5 навчається в музичній школі, сім`я любить разом подорожувати та відкривати для дітей красиві місця України ( а.с.11)

Відповідно до довідки характеристики, наданої Піщанською селищною радою за вих. № 927 від 14 червня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за роки проживання на території селища Піщанка проявила себе виключно з позитивного боку, в побуті чуйна, доброзичлива, ввічлива, підтримує добрі стосунки у спілкуванні з рідними та близькими, працює у КЗ "Піщанський ліцей № 1" Піщанської селищної ради (а.с.14)

Згідно довідки Комунального закладу "Піщанський ліцей № 1" Піщанської селищної ради № 380 від 06 червня 2024 року, ОСОБА_3 явлєяться ученицею 8-А Класу, її навчанням та вихованням займається мати ОСОБА_1 , яка цікавиться навчанням дочки, відвідує батьківські збори, приходить на виховні заходи, на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за період навчання батько не цікавився її навчанням, не відвідував школу, не приймав участі у її вихованні (а.с.15)

Відповідно до характеристики на ученицю 8-А класу ОСОБА_3 , надану Комунальним закладом "Піщанський ліцей № 1" Піщанської селищної ради за вих. № 381 від 06 червня 2024 року, ОСОБА_11 навчається у школі з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, працелюбна ученицею, має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів, у спілкуванні тактовна, чемна, з повагою ставиться до старших та учителів, цілеспрямована, докладає усіх зусиль для досягнення поставленої мети, відповідально ставиться до виконання доручень, має активну громадянську позицію, має сформовані моральні та етичні норми, веде здоровий спосіб життя, завжди дотримується правил і норм суспільної поведінки, комунікабельна, щира, доброзичлива у стосунках з однолітками, має багато друзів, користується заслуженим авторитетом, може підпорядкувати свої особисті інтереси інтересам колективу, бере активну участь у житті класу та школи (а.с.16)

Також судом було отримано висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької області № 762 від 13 травня 2024 року, з якого слідує, що згідно заяви ОСОБА_1 від 12.01.2024 року ОСОБА_2 із 2013 року з донькою ОСОБА_3 не бачився, матеріально не допомагав, навіть не телефонує. Згідно довідки КЗ «Піщанський ліцей №1» Піщанської селищної ради від 10 січня 2024 року №295 навчанням та вихованням ОСОБА_3 займається мама ОСОБА_1 . За період навчання дитини у закладі батько не цікавився навчанням дитини, не відвідував школу та не приймав участі у вихованні доньки. Відповідно до Довідки-характеристики виданої старостою Матроського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 22.01.2024 року №60/20-05 громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку покійного дідуся. На даний момент одинокий. З 2002 року працює в ДТЕК Одеські електромережі. З 2008 року після здобуття вищої освіти є провідним інженером вказаної організації. За характером врівноважений, доброзичливий, шкідливих звичок немає. Скарг на поведінку в побуті від мешканців села ніколи не надходило. Громадянин ОСОБА_2 повідомлений про розгляд питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. Також, ОСОБА_2 поінформований про необхідність надати письмові пояснення з даного питання або особисто прибути до служби у справах дітей Піщанської селищної ради, однак не зробив цього. Керуючись статтями 164-167 Сімейного кодексу України, статтями 11,12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виконавчий комітет Піщанської селищної ради зробив висновок, що через безвідповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, ухилення від забезпечення дитини всім необхідним для її повноцінного розвитку та нездатність забезпечити належний рівень виховання своїй дитині, буде доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17-19)

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).

Під час судового розгляду було встановлено, та не спростовано учасниками справи, що з моменту народження та до даного часу неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ще під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі відповідач ОСОБА_2 нехтував потребами своєї дитини ОСОБА_3 , порушував право дитини на належне батьківське виховання та не виконував батьківських обов`язків. З 2013 року відповідач проживав окремо від своєї дочки та її матері, про що свідчить зміст рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2013 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , та не піклувався про фізичний, моральний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя тощо про що свідчать шкільні характеристики, пояснення свідків.

Суд бере до уваги, що з 2013 року відповідач не проживав із малолітньою дочкою ОСОБА_3 та по сьогодні проживає окремо від неї в селі Матроска Одеської області, та фактично не підтримує контактів з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не проявляє інтересу до дитину, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складової частини виховання, тобто не бере жодної участі в житті динити, про що свідчать також і заяви відповідача, подані на адресу суду, в яких він безумовно та повністю визнає позовні вимоги (а.с. 56, 60).

З наведеного вбачається, що відповідач не займається і не має наміру займатися вихованням дитини, виконувати батьківські обов`язки. Водночас, дитина зростає у повноцінній сім`ї і вихованням дитини фактично займається матір та її чоловік.

Суд вважає, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, перебуваючи на значній відстані, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Національним законом визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Орган опіки та піклування під час розгляду справи у своєму висновку, врахувавши фактичні відносини між сторонами, заслухавши пояснення матері щодо виконання батьківських обов`язків біологічним батьком дитини, неявку батька на засідання комісії, а також відсутність з його боку висловленого бажання спілкуватися з донькою та відсутність заперечень проти позбавлення його батьківських прав, з метою захисту прав і законних інтересів дитини, визнав доцільним позбавлення ОСОБА_2 його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені обставини підтверджуються висновком «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької області № 762 від 13 травня 2024 року.

Положеннями ч.1, ч. 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також у постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.

Неповнолітня ОСОБА_3 , надаючи суду пояснення в присутності психолога КУ "Центр професійного розвитку педагогічних працівників" Шуліки Т.І. зазначила, що знає, що ОСОБА_2 зазначений як її батько, проте вона не пам`ятає як він виглядає, бо не бачила його дуже багато років, він ніколи не дарував їй ніяких подарунків, не приїздив та не телефонував їй, протии позбавлення його батьківських прав не заперечує, оскільки батьком його не вважає.

При цьому суд враховує, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї, що відповідає правовому висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 13 липня 2022 року.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Отже, суд приходить до висновку, що біологічний батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 добровільно пішов з життя своєї дитини, протягом близько дванадцяти років не спілкувався з донькою, не має з нею психоемоційного контакту, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти, більше того не має наміру виконувати своїх батьківських обов`язків та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Водночас дитина, враховуючи її вік, за цей час адаптувалася до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері, почувається комфортно у ній, зростає і виховується у благополучній атмосфері. Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, з огляду на його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки.

Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач втратив інтерес до участі у вихованні своєї дочки, наміру на відновлення відносин з нею не має, а досліджені судом докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням, та змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, беручи до уваги висновки органу опіки та піклування, також думку дитини, з метою забезпечення прав малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виходячи саме із інтересів дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обгрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення.

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, встановивши правовідносини, що склалися між сторонами, беручи до уваги якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконував свої батьківські обов`язки з моменту народження дитини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку за відсутності фактичного духовного зв`язку між батьком та дочкою, скасує лише правовий зв`язок між ним та його дитиною.

При цьому суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Крім того, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, а також наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та реєстраційний номер платника податків невідомі, жит. АДРЕСА_1 аліментів на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення нею повноліття,слід задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч.1 - ч. 3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 3196 гривень.

Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає окремо, не надає, та в той же час, визнав позвні вимоги повністю, в тому числі і вимогу про стягнення аліментів, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини.

Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає, що розмір аліментів у 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є справедливим і обґрунтованим, оскільки така частка від заробітку відповідача буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи та вимогам Закону.

Керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи майновий стан як відповідача, так і позивача, які є працездатними як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки зворотнього під час судового розгляду не доведено, беручи до уваги підтверджену матеріальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача щомісячно, та виходячи при цьому із принципу розумності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

В частині 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах простягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В частині 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження розміру понесених судових витрат, стороною позивача суду було надано квитанцію № 0.0.374507807.1 від 05 липня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 1211,20 гривень за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому враховуючи, що позовну вимогу про позбавлення батьківських прав судом задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також, суд виходить із положень ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а також, що судом позовні вимоги в цій частині позовнихз вимог також задволено, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача у дохід держави судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок, яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 150, 151, 153, 157, 164-166, 1179-184, 192 СК України, ст. ст. 82, 133, 137, 141, 206, 211, 223, 246, 247, 258, 259, 263-265, 417, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Піщанської селищної ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , відносно його неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 ,аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом - 31 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів, відповідно до ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Копію рішення направити учасникам справи.

Скорочене рішення проголошено 22 квітня 2025 року, що є датою ухвалення судового рішення.

Повне рішення складено 02 травня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки і піклування в особі Піщанської селищної ради Вінницької області, знаходиться в смт.Піщанка Тульчинського району Вінницької області, вул.Центральна, 36, .

Суддя: