Справа № 947/1540/25
Провадження №2/523/3407/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

10 січня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява АТ «КБ «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування у розмірі 70044,80 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 лютого 2022 року сторони уклали договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування шляхом підписання заяви-анкети на приєднання до вказаного договору у електронному вигляді, за яким позичальнику відкрито позичковий рахунок, на який перераховано 41300 грн строком на 24 місяці зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів відповідно до графіку платежів належним чином не виконував, то станом на 01 листопада 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 70044,80 грн, які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року матеріали справи передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

24 березня 2025 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси прийняла справу до розгляду та відкрила провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.

В матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Судом враховується також судова повістка, надіслана у електронному вигляді на електронну пошту, зазначену відповідачем, під час укладення кредитного договору.

Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

08 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету № 41741207 на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування, за умовами якого позивач надає йому у кредит 41300 грн, з яких 41000 грн для оплати товару, а 300 грн комісія за сервіс смс-інформування, строком на 24 місяці з 08 лютого 2022 року до 07 лютого 2024 року з фіксованою процентною ставкою 0,0001 % річних та комісії за управління кредитом 2,9%, із загальними витратами за кредитом 29044,80 грн та реальною річною процентною ставкою 76,34%.

Строки і суми повернення кредиту відображені у графіку платежів, тобто щомісячно до 1 числа кожного місяця відповідач мав сплачувати по 2918,54 грн. Усі основні умови кредитування відображені у паспорті споживчого кредиту, підписаному ОСОБА_1 .

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві грошовій кошти. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував.

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому для погашення заборгованості, вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань щодо надання грошових коштів для погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку позивача станом на 01 листопада 2024 року загальна заборгованість за кредитом склала 70044,80 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту 41300 грн та прострочена заборгованість за комісією за управління кредитом 28744,80 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «Глобус»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками (комісією).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір, прийняв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV Закон України «Про захист прав споживачів» був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору.

Аналізуючи зазначене, пункт Заяви-Анкети № 41741207 від 08 лютого 2022 року, який встановлює обов`язок позичальника сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 2,9 % від суми кредиту, є несправедливим,така умова договору є нікчемною, тому вимога щодо стягнення комісії не підлягає задоволенню.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається борг за тілом кредиту 41300 грн та комісія за управління кредитом 28744,80 грн.

Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41300 грн.

За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги № 010224 від 01 лютого 2024 року, укладений між АТ «КБ «Глобус» та адвокатом Прохоренко В.П., акт прийому-передачі послуг за даним договором від 28 листопада 2024 року, відповідно до якого обсяг та вартість наданих послуг складає: проведення зустрічей з клієнтом, ознайомлення з матеріалами, надання консультацій, узгодження правової позиції, тощо 2 години, вартістю 3000 грн; складання позовної заяви, формування пакету документів, відправлення рекомендованим листом, копіювання додатків до позову 2 години, вартість 3000 грн, а всього 6000 грн, платіжну інструкцію № 11926 від 28 листопада 2024 року на переказ коштів ФОП ОСОБА_2 у розмірі 6000 грн за професійну правову допомогу згідно з договором № 010224 від 01 лютого 2024 року та акту № 41741207 від 28 листопада 2024 року.

Отже, враховуючи вказані норми та додані докази про розмір правничої допомоги, вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 922/445/19.

Відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (ідентифікаційний код юридичної особи 35591059, місцезнаходження: пров. Куренівський, буд. 19/5, м. Київ, 04073) заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» від 08 лютого 2022 року у розмірі 41300 грн, що складає прострочену заборгованість за кредитом, судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя