ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/866/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1789/23 Категорія: 305010900 Булгакова Г. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
судді секретарГончар Н.І., Новіков О. М. Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черниченка Є. М. та позивача на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.03.2025 (повний текст складено 04.03.2025, суддя в суді першої інстанції Булгакова Г.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

у березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у цій справі з вимогами про стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра» на її користь страхового відшкодування в розмірі 109644,77 грн; з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 107 394,22 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн та судові витрати, зазначаючи про те, що 05.02.2023 о 09 год. 38 хв. у м. Черкаси автомобіль Renault Dokker, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 по вул. С. Амброса при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Ю. Іллєнка не надав перевагу в русі автомобілю Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра», ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну - 160 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , як власник автомобіля Volkswagen Tiguan, Р.Н. НОМЕР_2 , зазнала матеріальних збитків та згідно висновку експерта № 36 від 14.03.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_2 , складає 217 938,99 грн., а вартість матеріального збитку заподіяного власнику 110 544,77 грн. Крім того, позивач понесла витрати на евакуатора в розмірі 1 700,00 грн.

07.02.2023 ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок позивача франшизу у розмірі 2600,00 грн.

16.03.2023 позивачка звернулася до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити відшкодування шкоди в розмірі 107 944,77 грн. та витрати на евакуатор в розмірі 1 700,00 грн.

17.03.2023 позивач надіслала ОСОБА_1 пропозицію досудового врегулювання, в якій просила відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 107 394,22 грн.

На момент звернення до суду із даним позовом ні ПрАТ «СК «Саламандра», ні ОСОБА_1 не відшкодували позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Крім того через ДТП позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням автомобіля та неможливістю використовувати його за призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків, а саме користування своєю власністю та отримання доходу, адже позивач являється адвокатом та використовує автомобіль для роботи. Крім того, у зв`язку з не виплатою відповідачами відшкодування матеріальної шкоди, позивач змушена витрачати особисті кошти на придбання нових деталей для відновлення автомобіля та ці обставини викликають у позивача пригніченість, що впливає негативно на стан її здоров`я та спричиняє дискомфорт у житті.

З цих підстав позивач свої моральні страждання оцінює в розмірі 50 000,00 грн. та просить їх стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.03.2025 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 121 700,02 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, судовий збір у розмірі 1 330,05 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, а всього 148 030,07 грн., а в іншій частині вимог - відмовлено.

Суд керувався тим, що страховик відповідальності винуватця ДТП має виплатити потерпілому страхове відшкодування розмір якого слід визначити з дійсної вартості збитків потерпілого від пошкодження його транспортного засобу. Решту збитків, які не відшкодовані за рахунок страховика, має сплатити особа, з вини якої виникло ДТП. Також потерпілому слід відшкодувати завдану моральну шкоду.

Представник відповідача адвокат Черниченко Є. М. 02.04.2025 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та новим рішенням відхилити позовні вимоги у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково стягнув з винуватця ДТП відшкодування ПДВ, адже відновлювальний ремонт автомобіля проведено у особи, яка не є платником такого податку. Автомобіль позивача мав бути відновлений з урахуванням його попереднього стану (до ДТП), який у даному випадку уже є з елементами зносу та пошкоджень, оскільки автомобіль позивача придбаний на аукціоні в США після пошкодження в ДТП. Для його відновлення використовувалися неоригінальні запчастини, отже експерт мав враховувати саме їх вартість, а не вартість дорожчих запчастин автовиробника. Суд не допитував експерта-оцінювача для встановлення того, які саме запчастини після покупки автомобіля у США були попередньо відновленими. Суд не вирішив питання про передачу решток фізично знищеного автомобіля чи пошкоджених запасних частин, що були замінені під час ремонту, винуватцю ДТП після відшкодування його вартості.

Також апеляційну скаргу на рішення суду в даній справі було подано 04.04.2025 позивачем в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вона просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2025 в частині розподілу судових витрат, а саме стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 29 175 грн та за висновок експерта у сумі 1700 грн, мотивуючи про те, що судом першої інстанції в порушення норм ст. 137 ЦПК України було зменшено витрати на правничу допомогу та не враховано гонорар успіху у розмірі 10 000 грн. Позивачем гонорар адвокату був сплачений у сумі 25 000 грн, задоволено позовні вимоги на 76,70%, отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за правничу допомогу у сумі 19 175 грн. та гонорар успіху у сумі 10 000 грн., який підлягає сплаті згідно договору і у випадку часткового задоволення позовних вимог.

Судом не було враховано, що у висновку експерта № 36 від 14.03.2023 зазначено, що його підготовлено для подання до суду тому районний суд помилково застосував норми пункту 34.2, 34.3 статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважаючи, що відповідне експертне дослідження стосується лише відносин з приводу страхування.

Відтак з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача має бути стягнута і сума витрат на проведення експертного дослідження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_2 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції в неоскаржувані нею частині залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим, також просила з відповідача стягнути на ї користь 15000 грн. в рахунок відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 .

05.02.2023 о 09 год. 38 хв. в м. Черкаси водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Dokker, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Сергія Амброса, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Юрія Іллєнка, не надав перевагу в русі автомобілю Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2023 по справі №711/938/23, яка набрала законної сили 03.03.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу Renault Dokker, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212994643 від 19.01.2023. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн.

07.02.2023 ОСОБА_1 перерахував на рахунок позивачки франшизу у розмірі 2 600,00 грн.

14.03.2023 судовим експертом автотоварознавцем Березовським А. А., в присутності позивача ОСОБА_2 проведено огляд транспортного засобу Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , яким встановлено, зокрема, сліди відновлювального ремонту (більше 3 деталей) передньої частини кузова. За результатами зазначеного огляду, експертом складено протокол огляду транспортного засобу, який підписано позивачкою ОСОБА_2 . Представник ПрАТ «СК «Саламандра» та ОСОБА_1 були повідомлені про час та місце огляду автомобіля, проте для участі в огляді не з`явились.

У подальшому, судовим експертом автотоварознавцем Березовським А. А. складено висновок № 36 від 14.03.2023, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження останнього під час дорожньо-транспортної пригод 05.02.2023 становить 217 938,99 грн, а вартість матеріального збиту заподіяного власнику автомобіля 110 544,77 грн.

16.03.2023 ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 107 944,77 грн та витрат на евакуатора в розмірі 1 700,00 грн.

01.06.2023 ПрАТ «СК «Саламандра» перерахувало на рахунок позивачки 100 000,00 грн, в тому числі: 93 638,98 грн - страхового відшкодування; 936,38 грн - судового збору; 1 000,00 грн - витрат на залучення експерта; 4 424,64 грн - витрат на правничу допомогу.

29.06.2023 автомобіль Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , був відремонтований ФОП ОСОБА_3 . Вартість відновлювального ремонту склала 217 939,00 грн, в тому числі: 50 273,00 грн - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; 167 666,00 грн - вартість запчастин та витратних матеріалів, що підтверджується актом виконаних робіт № 14 від 29.06.2023 та квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Таким чином, на даний час позивачу не відшкодована матеріальна шкода у розмірі 121 700,02 грн, що становить різницю між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту автомобіля.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Слід врахувати, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 205/7747/18 принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За обставин цієї справи цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра» та 01.06.2023 позивач отримала страхове відшкодування в сумі 93 638,98 грн.

Далі, за приписами статті 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У даній справі згідно з висновком автотоварознавця ОСОБА_4 № 36 від 14.03.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача Volkswagen Tiguan внаслідок пошкодження під час ДТП 05.02.2023 становить 217 938,99 грн, а вартість матеріального збиту 110 544,77 грн.

Крім того, 29.06.2023 автомобіль позивача Volkswagen Tiguan був відремонтований ФОП ОСОБА_3 за 217 939,00 грн, в тому числі: 50 273,00 грн - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; 167 666,00 грн - вартість запчастин та витратних матеріалів, що підтверджується актом виконаних робіт № 14 від 29.06.2023 та квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Відтак за приписами законодавства винуватець ДТП має відшкодувати потерпілій особі різницю між вартістю відновлювального ремонту та отриманим від страховика відшкодуванням з тим, щоб усунути негативні наслідки свої дій щодо заподіяння шкоди внаслідок пошкодження майна позивача.

Також за змістом зазначеного висновку експерта автомобіль позивача після ДТП можливо та економічно доцільно відремонтувати.

Таким чином апеляційний суд констатує, що автомобіль позивача після ДТП фактично був відремонтований у зв`язку з чим слід відхилити аргументи апеляційної скарги представника відповідача адвоката Черниченка Є. М. про те, що суд першої інстанції не вирішив питання про передачу решток фізично знищеного автомобіля винуватцю ДТП після відшкодування заподіяних збитків, адже таких обставин при судовому розгляді встановлено не було.

Крім того, щодо клопотання про передачу відповідачу від позивача складових частин автомобіля, які не підлягають до подальшого використання за призначенням і тому були замінені при ремонті на нові, про що вказує представник відповідача у своїй скарзі, не підлягає до задоволення, оскільки колегія суддів встановила, що пошкоджені деталі залишилися в особи, яка ремонтувала автомобіль- ФОП ОСОБА_3 і їй неповернуті, оскільки за її словам не мають цінності і не можуть бути використані за призначенням, зокрема, автомобільні фари. При цьому, вказана особа- ОСОБА_3 , наразі виїхала за кордон, тому не могла бути допитана судом першої інстанції.

Клопотання сторони відповідача в суді апеляційної інстанції про призначення експертизи з приводу оцінки вартості вказаних замінених деталей, які зазнали пошкоджень в результаті ДТП, залишено колегією без розгляду, в зв`язку з тим, що відповідачем порушено порядок і строки на звернення з вказаних клопотанням до суду апеляційної інстанції, передбачені законом, поважних причин пропуску строку з вказаними клопотанням до суду та доказів об`єктивних причин неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції стороною не наведено.

Не можна погодитися із аргументами скарги представника відповідача Чуйка В. О. про те, що суд помилково стягнув відшкодування ПДВ, адже відновлювальний ремонт автомобіля проведено у особи, яка не є платником такого податку, оскільки, визначаючи суму відшкодування, суд першої інстанції виходив з фактично здійснених потерпілою в ДТП особою витрат на відновлення її транспортного засобу, про що були надані відповідні докази, до яких сума ПДВ не включалася, оскільки ФОП ОСОБА_3 не є платником ПДВ.

Скаржник безпідставно заявляє про те, що автомобіль позивача мав бути відновлений з урахуванням його попереднього стану (до ДТП) з елементами зносу та пошкоджень як такий, що придбаний на аукціоні в США після ДТП, оскільки об`єктивно неможливо відновити стан майна з елементами зносу, ступінь якого перед ДТП ніякими об`єктивними доказами не підтверджується, враховуючи, що ремонт автомобіля здійснюється з використанням нових запасних частин.

При цьому неможливо здійснити відновлення автомобіля з використанням бувших у користуванні запасних частин, як зазначає скаржник, адже такі компоненти конкретно визначеної моделі транспортного засобу не є у загальному доступі та прорахувати ступінь їх зношення з тим, щоб відповідати тому, який був під час ДТП, неможливо за відсутності об`єктивних даних про залишковий ресурс ненових елементів автомобіля.

Посилання скаржника про те, що для відновлення автомобіля позивача використовувалися неоригінальні запчастини, отже експерт мав враховувати саме їх вартість, а не вартість дорожчих запчастин автовиробника, апеляційний суд відхиляє, оскільки до відшкодування підлягає сума дійсних витрат позивача на відновлення попереднього становища, про що суду надано докази, а скаржником свого розрахунку вартості ремонту автомобіля позивача з використанням інших запасних частин надано не було, як і не заявлено клопотань про проведення іншого експертного дослідження щодо розмірів збитків позивача з урахуванням таких аргументів.

Представник відповідача у поданій апеляційній скарзі безпідставно заявляє про те, що суд першої інстанції не допитував експерта-оцінювача для встановлення того, які саме запчастини після покупки автомобіля у США були попередньо відновленими, оскільки такі обставини не впливають на розмір збитків позивача, який полягає у вартості здійсненого ремонту.

Скаржнику слід звернути увагу на те, що у постанові № 645/3746/16 від 07.02.2019 Верховний Суд зазначив, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Доводи касаційної скарги про необхідність визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки за правилами ст.ст. 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. В даному випадку судами вирішено спір не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення сплаченої позивачем реальної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту, пошкодженого з вини відповідача, транспортного засобу.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася 05.02.2023 з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Згідно з частинами 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, був пошкоджений належний позивачці автомобіль, що безумовно негативно вплинуло на її моральний стан та призвело до душевних страждань, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди, що відповідачем при апеляційному перегляді справи не спростовується.

Надаючи оцінку аргументам апеляційної скарги позивача щодо здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат, апеляційний суд враховує таке.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги від 15.03.2023, укладеного між адвокатом Новік В. І. та ОСОБА_2 , а також копію акту № 1 від 05.02.2025 прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги № б/н від 15.03.2023.

Із вищевказаних документів вбачається, що адвокат Новік В. І. надавав ОСОБА_2 правову допомогу під час розгляду Придніпровським районним судом м. Черкаси цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Саламандра», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За надання правої допомоги ОСОБА_2 зобов`язалася сплатити адвокату Новіку В.І. гонорар у розмірі 25 000,00 грн, а у разі досягнення адвокатом позитивного результату гонорар успіху у розмірі 10 000,00 грн, усього на 35 000,00 грн.

При цьому відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі правові висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи, її складність та ціну позову, суд першої інстанції правомірно, користуючись дискреційними повноваженнями, передбаченими ст.141 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність відшкодування позивачу за рахунок відповідача правничої допомоги саме в сумі 15 000,00 грн.

Так апеляційний суд відхиляє аргументи скарги позивача про неврахування судом першої інстанції гонорару успіху адвоката при наданні їй правничої допомоги, адже погодження у відповідному договорі таких витрат не перешкоджає реалізації суду його права на зменшення відшкодування з урахуванням загальних засад цивільного судочинства щодо співмірності витрат на правничу допомогу стороні зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Одночасно апеляційний суд погоджується з аргументами скарги позивача про те, що суд першої інстанції помилково відхилив її вимоги про відшкодування відповідачем сплату 1700 грн витрат на проведення експертизи, з урахуванням такого.

Згідно акту наданих послуг від 14.03.2023 та квитанції від 14.03.2023 позивачем за проведення експертом автотоварознавцем ОСОБА_4 експертного дослідження зі складенням висновку № 36 від 14.03.2023 було сплачено 2 700,00 грн.

1 000,00 грн. за вказане дослідження позивачу було відшкодовано при виплаті страхового відшкодування.

Отже невідшкодованою лишилася сума 1 700,00 грн, яка має бути стягнута з відповідача ОСОБА_1 , враховуючи приписи ст. 133 ЦПК України про включення витрат на проведення експертизи до складу судових витрат у справі.

При цьому суд першої інстанції, відмовляючи у відшкодуванні вказаних витрат помилково вказав про те, що відповідний висновок експерта стосується оцінки транспортного засобу позивача при здійсненні виплати їй страхового відшкодування, адже у вступі зазначеного висновку експерта від 14.03.2023 зазначено, що його складено саме для подання до суду.

Далі, відповідно до положень ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , він звільнений від сплати судового збору, отже суд першої інстанції в цій справі помилково та всупереч положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» вказав про стягнення з відповідач на користь позивача судового збору.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України у разі, якщо особу, з якої присуджено стягнення судових витрат, звільнено від їх сплати, відповідні витрати відносяться на рахунок держави.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.03.2025 у даній цивільній справі слід скасувати в частині вказівки про відмову у відшкодуванні за рахунок відповідача позивачу витрат на проведення експертизи у сумі 1 700,00 грн та в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судового збору у розмірі 1 330,05 грн, з ухваленням постанови про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 1 700,00 грн витрат на проведення експертизи та про компенсацію позивачу за рахунок державного бюджету 1 330,05 грн судового збору, сплаченого при розгляді справи судом першої інстанції.

Відтак подані у даній справі апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Крім того, колегія суддів вважає, що клопотання позивачки про стягнення з відповідача на її користь 15000 грн. витрат на правничу допомогу, понесених нею при апеляційному розгляді справи, підлягає до часткового задоволення, оскільки враховуючи, що нормами ЦПК України передбачено такі загальні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, тому відшкодування таких витрат в розмірі 5000 грн., на думку суду, повністю відповідатиме усім вказаним принципам цивільно-процесуального закону України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черниченка Є. М. та позивача задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.03.2025 у даній цивільній справі скасувати в частині вказівки про відмову у відшкодуванні за рахунок відповідача ОСОБА_5 позивачу витрат на проведення експертизи у сумі 1 700,00 грн та в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судового збору у розмірі 1 330,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 700,00 грн витрат на проведення експертизи.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок державного бюджету 1 330,05 грн судового збору, сплаченого при розгляді справи судом першої інстанції.

У решті рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.03.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат на правничу допомогу, понесених нею при апеляційному розгляді справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 30.04. 2025.

Суддя-доповідач

Судді