Справа № 509/215/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

заявника ОСОБА_1 та його представниці адвоката Попової О.А.

представниці позивачів АТ «Державний ощадний банк України» в особі ООУ АТ «Ощадбанк» адвоката Шидеревої Н.С. (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь в режимі відеоконференції в системі «EasyCon» заяви представниці відповідача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р., ухваленому у даній справі, позов ПАТ «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банку України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13550,02 дол. США, 6000 грн. та суму судового збору 2196,64 грн.

17.01.2025 р. представниця відповідача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з заявами про поновлення строку на подачу заяви та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р., в якій просила суд, поновити відповідачеві ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, пропущеного з поважних причин, скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядку, посилаючись на неналежне сповіщення відповідача ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, жодних повісток, копій позову з додатками він не отримував, а тому належним чином не сповіщався про розгляд даної справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду без вручення, враховуючи, що фактично ОСОБА_1 проживає за адресою : АДРЕСА_1 , а повістка надсилалась за адресою його реєстрації : АДРЕСА_2 , дізнавшись про заочне рішення суду 10.02.2015 р., лише в грудні 2024 р., після звернення до неї, як адвоката з метою скасування арешту з його рахунку заробітної плати, накладений приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. в рамках ВП № 61415276 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1664/09 від 17.11.2009 р. виданого Овідіопольським райсудом Одеської області на суму 68113,24 грн. за рішенням цього ж суду від 11.09.2009 р.

Зазначає, що стягнута за вищевказаним заочним рішенням суду сума кредиту не відповідає дійсності і не підтверджена належними доказами, а позивачі приховали від суду важливі докази, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, стверджуючи при цьому, що Скрипко Є.М. не знав про відкрите виконавче провадження з виконання означеного заочного рішення суду.

З вказаних підстав, представниця відповідача вважає, що останній був позбавлений процесуальної можливості на подачу відзиву на позов, заяв та клопотань про витребування та надання своїх доказів по справі, а також, реалізацію свого процесуального права, закріпленого нормами ЦПК України, будучи незгодним з безпідставним позовом.

Відповідач та його представниця в судовому засіданні повністю підтримали доводи заяв про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суд та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р., які просили задовольнити.

Представниці позивачів АТ «Державний ощадний банк України» в особі ООУ АТ «Ощадбанк» в судовому засіданні в режимі відеоконференції (поза межами приміщення суду) просила суд відмовити у задоволенні заяв про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду та про перегляд заочного рішення суду з підстав їх безпідставності, неповажності і документально не підтверджених причин неявки відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, вказуючи при цьому на обізнаність останнього про існуюче заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. та відкрите виконавче провадження з його виконання, з посиланням на письмову заяву ОСОБА_1 приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву В.О. від 15.11.2023 р. про свою обізнаність щодо знаходженні у проваджені останнього зведеного ВП № 61511754, до складу якого входять ВП № 61415279 та ВП № 61415276 з виконання рішень судів про стягнення з нього коштів на користь АТ «Ощадбанк», а також проханням до приватного виконавця визначити рахунок в АТ «ПроКредитБанк» для здійснення операцій у розмірі 2-х мінімальних зарплат щомісячно для здійснення видаткових операцій і своїм зобов?язанням самостійно сплачувати кошти на рахунок виконавця у розмірі 20% від всіх видів доходів після утримання податків у строк до 5 числа кожного місяця, а також, посилаючись на постанову вказаного приватного виконавця від 05.06.2023 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в рамках зведеного виконавчого првадження, які свідчать про обізнаність останнього про ухвалене судом заочне рішення та відкрите виконавче провадження з його виконання, про що представниця позивачів вказала у своїх письмових запереченнях на заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. (а.с. 63-72,86).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали зазначеної частково відновленої цивільної справи № 509/215/15, в якій маються матеріали зведеного ВП № 61511754, до складу якого входять ВП № 61415279 та ВП № 61415276, додатково наданих суду документальних доказів та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23.02.2006 р. № 3477-IV є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство прав спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін немає права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, з огляду на те, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata», коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99), «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Суд встановив, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р., ухваленому у даній справі, позов ПАТ «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банку України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13550,02 дол. США, 6000 грн. та суму судового збору 2196,64 грн. (а.с. 39-42).

В описовій частині рішення судом було вказано про те, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 8 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця проживання і у разі, якщо особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою, про особа, яка доставляє повістку, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 112 від 21.01.2015 р., з якої видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обліками адресно-довідкової картотеки значиться зареєстрованим за адресою : АДРЕСА_2 , а також поштовим повідомленням з відміткою листоноші «за відмовою адресата від одержання», причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.04.2025 р. була частково задоволена заява представниці відповідача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 509/215/15 ; частково відновлено втрачене судове провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в частині : заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. ; договору про іпотечний кредит № 536 від 12.02.2007 р. ; договору іпотеки від 12.02.2007 р. ; заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області № 2-1664/09 від 11.09.2009 р. ; позовної заяви прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Ощадбанк» в особі ООУ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості ; розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 536 від 12.02.2007 р. ; паспортних даних ОСОБА_1 з РНОКПП ; виконавчого листа № 2-1664/09 від 17.11.2009 р. ; протоколу № 1614031-3 від 15.04.2014 р. проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки ; постанови про відкриття виконавчого провадження № 61415276 від 10.03.2020 р. ; виконавчого листа № 509/215/15 від 10.02.2015 р. ; постанови про відкриття виконавчого провадження № 61415279 від 10.03.2020 р. ; довідки голови Овідіопольського райсуду Одеської області по цивільній справі № 509/215/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту про знищення справи по строкам давності ; заяви АТ «Ощадбанк» ФООУ від 15.01.2020 р. про відкриття виконавчого провадження ; постанови приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.03.2020 р. ВП № 61415279 ; постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 10.03.2020 р. ВП № 61415279 ; постанови приватного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 16.11.2023 р. ВП № 61415279 ; вимоги приватного виконавця від 21.08.2020 р. № 3384 ; вимоги приватного виконавця від 18.03.2021 р. ВП № 61415279 (а.с. 98-101).

Суд звертає увагу представниці відповідача Скрипка Є.М. на той факт, що всі судова повістка та матеріали справи, а також копія заочного рішення суду від 10.02.2015 р. направлялися судом саме за адресою реєстрації відповідача ОСОБА_1 , підтвердженої документально довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 112 від 21.01.2015 р., з якої видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обліками адресно-довідкової картотеки значиться зареєстрованим за адресою : АДРЕСА_2 .

Вказану адресу своєї реєстрації підтвердив відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, пояснивши, що фактично він проживає за іншою адресою : АДРЕСА_1 , про яку не було відомо ні позивачам, ні суду, а тому всі процесуальні документи згідно ст.ст. 27,130,131 ЦПК України надсилались судом саме на адресу реєстрації відповідача в порядку ч. 1 ст. 27 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не ставив до відома суд в поррядку ч. 1 ст. 131 ЦПК України про зміну свого місця перебування (знаходження), беручи до уваги що адреса реєстрації відповідача ОСОБА_1 вказана приватним виконавцем у всіх своїх постановах, долучених до матеріалів справи.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 - направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу - зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику - на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу - зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У разі неповідомлення суду про причини неявки - вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Поштове повідомлення з повісткою та матеріалами позову, направлена за адресою реєстрації відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 повернулася до суду з відміткою листоноші «за відмовою адресата від одержання», а тому поояснення відповідача про нібито невручення йому повістки суду та матеріалів позову у зв?язку з його не проживанням за вказаною адресою судом до уваги не приймаються, як безпідставні, адже адреса його фактичного проживання : АДРЕСА_1 не підтверджена жодними належними документальними доказами.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) - довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «за відмовою адресата від одержання» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду і свідчить про умисне неотримання судової повістки сторони по справі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.10.2017 р. у справі «Віктор Назаренко проти України» (заява № 18656/13), що набуло статусу остаточного 03.01.2018 р. встановлено, що відповідно до вимог національного процесуального законодавства сторони у справі мають бути проінформовані про основні процесуальні дії та забезпечені процесуальними документами суду. Докази відправлення кореспонденції до суду мають надаватися відповідною стороною і зберігатися у матеріалах судової справи.

Після набрання заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. законної сили 23.02.2015 р. та отримавши виконавчий лист, виданий Овідіопольським райсудом Одеської області від 08.04.2015 р., представник стягувачів ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ООУ АТ «Ощадбанк» 27.02.2020 р. звернувся з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О., постановою якого від 10.03.2020 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 61415279, про що боржник ОСОБА_1 був повідомлений супровідним листом приватного виконавця від 10.03.2020 р. № 1343 на адресу своєї реєстрації : АДРЕСА_2 разом з постановами приватного виконавця від 10.03.2020 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 24,25,46,53-56).

В подальшому, постановою приватного виконавця від 16.11.2023 р. про зміну (доповнення) реєстраційних даних на підставі заяви боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні було вказано адресу фактичного проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проо він вказав у своїй письмовій заяві на адресу приватного виконавця (а.с. 57-62,64-81).

Представниця відповідача (боржника) ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. як на підставу поважності пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення посилається на те, що про наявність справи № 509/215/15 ОСОБА_1 не знав, заочне рішення йому не вручалось, про його ухвалення він дізнався у грудні 2024 року, після того як звернувся до адвоката за правничою допомогою з метою зняття арешту з його заробітного рахунку, що був накладений приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області в рамках виконавчого провадження № 61415276 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1664/09 від 17.11.2009 р. виданого Овідіопольським райсудом Одеської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 68113,24 грн. (а.с. 131-133).

Також, представниця ОСОБА_1 стверджує, що саме нею було встановлено наявність ще одного виконавчого провадження № 61415279 з примусового виконання виконавчого листа № 509/215/15-ц від 01.01.2015, виданого на виконання заочного рішення, що нібито стало здивуванням відповідача про наявність ще одного рішення щодо стягнення з нього заборгованості на користь АТ «Ощадбанк», оскільки начебто ще у 2009 році з нього було у повному обсязі стягнуто борг на користь АТ «Ощадбанк» та в рахунок його погашення було реалізовано іпотечний будинок та залишок коштів стягувався в примусовому порядку, а тому ОСОБА_1 був впевнений, що йому залишилося погасити борг перед Банком біля 60000 грн., а тому до 17.12.2024 р. заявник ОСОБА_1 не знав про наявність вказаної справи, копію рішення не отримував, та зазначає, що 26.12.2024 р. йому було видано копію заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. у справі № 509/215/15-ц, а тому, просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки заяву подає протягом двадцяти днів з моменту отримання рішення суду.

На думку суду, у заяві про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення суду - не наводиться жодних об`єктивних, непереборних причин, які не залежали від волі особи та які перешкоджали своєчасному, в установлений частині 2 статті 284 ЦПК України строк подати ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вказувалось вище, на даний час виконавчий лист № 509/215/15-ц виданий Овідіопольським райсудом Одеської області 01.04.2015 р. про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 13550,02 дол. США, 6000 грн. та судового збору у розмірі 2196,64 грн. - знаходиться на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. (ВП № 61415279).

Суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про відкрите відносно нього виконавче провадження, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, після чого - 15.11.2023 р. звертався до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. з заявою про визначення рахунку для здійснення операцій у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно для здійснення видаткових операцій та зобов`язувався сплачувати кошти на рахунок приватного виконавця у розмірі 20 % від всіх видів доходів після утримання податків у строк до 05 числа кожного місяця, що він особисто підтвердив в судовому засіданні, як і підтвердив свій підпис під вказаною заявою від 15.11.2023 р. (а.с. 175).

З вищевикладеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 достеменно знав про відкрите відносно нього виконавче провадження ще принаймні, а тому не міг бути необізнаним про наявність заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області у справі № 509/215/15-ц, однак із заявою про перегляд заочного рішення звернувся лише 14.01.2025 р., порушивши всі розумні строки звернення з такою заявою до суду.

Відповідно до статті 228 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), заочне рішення могло бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України (стаття 126 ЦПК України).

Оскільки глава 11 розділу ІІІ ЦПК України не передбачає наслідки, які настають через пропуск процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, то суд має керуватися частиною другою статті 126 ЦПК України. Згідно з нею документи, подані після закінчення процесуальних строків, слід залишати без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До інституту заочного розгляду справи застосовується прийнятий у процесуальній науці, загальній теорії права поділ процесуальних норм на загальні та спеціальні (див. пункт 9.56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 (провадження № 12-8гс22)). Тому до наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення застосовується стаття 72 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення заочного рішення, та стаття 126 ЦПК України, чинного на час розгляду такої заяви. Подану поза межами строку заяву про перегляд заочного рішення без клопотання про його поновлення слід залишати без розгляду на підставі ухвали, яку можна оскаржити в апеляційному порядку відповідно до пункту 16 частини першої статті 353 ЦПК України, а не залишати без задоволення.

У своїй Постанові від 12.06.2024 р. ВП ВС у справі № 756/11081/20 відступила від висновків, сформульованих у постанові ВП ВС від 09.11.2021 р. у справі № 214/5505/16 та дійшла висновку щодо застосування положень ст.ст. 126,127 ЦПК в сукупності зі ст.ст. 284,286,287 ЦПК, за якими, повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наведена представницею ОСОБА_1 причина пропуску строку подачі заяви про перегляд заочного рішення не є поважною, та, відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України, в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку необхідно відмовити.

Доводи представниці ОСОБА_1 про те, що стягнута рішенням суду заборгованість за кредитним договором не відповідає дійсності та не підтверджена належними доказами, суд вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що АТ «Ощадбанк» при зверненні до суду з позовною заявою надав повний та розгорнутий розрахунок заборгованості, з якого вбачається нарахування відсотків за користування кредитними коштами, пені та комісійної винагороди, періоди їх нарахування, які лягли в основу заочного рішення суду, та який зроблений з урахуванням рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.09.2009 р. у справі № 2-1664/09, яке є чинним та виконавчий лист на виконання вказаного рішення також, знаходиться на примусовому виконанні.

Тому суд зазначає, що в заочному рішенні суду від 10.02.2015 р. - не було здійснено подвійного нарахування заборгованості ОСОБА_1 за відсотками та пенею, так як під час розгляду даної цивільної справи, судом було досліджено вказаний розрахунок заборгованості за кредитним договором та надано йому належну оцінку у мотивувальній частині рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається і не заперечується представниками сторін, що в рамках виконавчого провадження № 37189181 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1664/09 виданого Овідіопольським райсудом Одеської області 17.11.2009 р. було реалізовано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , (предмет іпотеки) в розмірі 114500 грн.

При чому, на рахунок АТ «Ощадбанк», з урахуванням виконавчого збору та витрат, надійшла сума у розмірі 85660,41 грн., яка була направлена на погашення заборгованості стягнутої за рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.09.2009 р.

З пояснень представниці банку вбачається, що наразі рішення суду не виконано в повному обсязі та виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. ВП № 61415276 та залишок заборгованості Скрипка Є.М. по виконавчому листу, з урахуванням стягнутої суми становить 68113,24 грн., і вказана сума не була та не є предметом розгляду у справі № 509/215/15-ц, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою АТ «Ощадбанк» було надано розрахунок заборгованості з урахуванням рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.09.2009 р. у справі № 2-1664/09 та банк не здійснював подвійного стягнення однієї і тієї ж суми.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що при ухваленні заочного рішення від 10.02.2015 р. суд правомірно дійшов висновку про наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором перед АТ «Ощадбанк», а доводи відповідача ОСОБА_1 та його представниці, викладені в заяві про перегляд заочного рішення не заслуговують на увагу, оскільки, висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом у заочному рішенні - не впливають на правильність вирішення спору по суті та зводяться лише до незгоди відповідача з ухваленим рішенням та власного тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду - є принцип правової визначеності прав і обов?язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Верховний Суд у Постанові від 14.02.2022р. у справі №2-4744/11 (№ рішення в ЄДРСР 103525086) зазначив, що дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення, однак надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов?язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку представницею відповідача Скрипка Є.М. не було подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які мають істотне та суттєве значення для правильного вирішення справи та які б не були враховані судом під час винесення заочного рішення або спростовують його висновки, а докази, на які посилається остання, є неспроможні через відсутність документального підтвердження як в частині поважності неявки відповідача в судове засідання, так і щодо відсутності обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає, що як вищезазначена заява про поновлення строку для подачу заяви про перегляд заочного рішення, так і заява про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 року по даній справі є необґрунтованою, факти викладені в заяві недоведеними, а обставини та доводи, на які посилається представниця боржника Скрипка Є.М. надуманими та такими, що не знайшли свого відображення у матеріалах цивільної справи та під час судового засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, яка має на меті лише одне якомога довше та штучно затягнути виконання законного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяв представниці відповідача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 10.02.2015 р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 30.04.2025 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій