Справа № 544/752/24
пров. № 2/544/108/2025
Номер рядка звіту 35
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання - Пірогова В.Г.,

представника позивача АТ ОГС «Лубнигаз» - Лук`янової Ю.В. (діє на підставі трудового договору від 01.06.2020 та Положення про юридичну службу),

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ступніка С. В. (діє на підставі ордера серія ВІ № 1217104 від 12.05.2024),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (далі - АТ ОГС «Лубнигаз») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідачів.

Позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» у квітні 2024 року звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу у розмірі 7419,10 грн. та судових витрат у справі у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 31.12.2015 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (далі - Оператор ГРМ) та ОСОБА_1 було укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 176-ПК. На виконання вимог Типового договору, позивач надав відповідачу послуги розподілу природного газу у період: з березня 2022 року по жовтень 2022 року включно на загальну суму 7419,10 грн. Відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати наданих послуг, в зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в сумі 7419,10 грн. Враховуючи вищевикладене просить стягнути з відповідача заборгованість за розподіл природного газу та судовий збір.

03.04.2025 представник позивача уточнив позовні вимоги, враховуючи те, що було залучено співвідповідача ОСОБА_2 , яка є власником нежитлового приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 . Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю АТ ОГС «Лубнигаз» основний борг у розмірі 7419,10 грн. та судові витрати у розмірі 3028 грн. Також представник позивача вказав, що зважаючи на предмет позову у даній справі, її нескладність та незначний обсяг доказів, які підлягають дослідженню та були подані представником відповідача - адвокатом Ступніком С.В., АТ ОГС «Лубнигаз» вважає, що заявлений адвокатом до стягнення до стягнення з позивача розмір витрат не пропорційний до предмета спору, не відповідає критеріям розумності їх розміру, дійсності та необхідності їх понесення (у заявленому розмірі), а визначений розмір представником відповідача адвокатських витрат не є неминучим та розумним, що є підставою не покладати у повному обсязі понесені відповідачем витрати на правову допомогу адвоката на позивача.

13 травня 2024 року від представника відповідача адвоката Ступніка до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, пояснив, що об`єкт, якого стосується даний спір (кафе за адресою АДРЕСА_1 , не використовує природній газ з 2021 року, що однозначно вбачається, зокрема, з доданих до позовної заяви актів з підтвердження відсутності споживання газу за показниками лічильника. Також на електронну адресу постачальника газу в січні 2022 року було направлено лист щодо необхідності механічного відключення газу, що свідчить про освідомленість позивача про відсутність об`ємів споживання газу та відповідно, його розподілу. Акти про надані позивачем послуги не підписані споживачем. Об`єкт якого стосується даний спір (кафе за адресою АДРЕСА_1 , не перебуває у власності відповідача з 2012 року (належить іншій особі), а також у останнього немає ніяких речових прав щодо вказаного об`єкту. Підпис на Заяві-приєднання № 176-ПК/1 від 31.12.2015 відповідачу не належить.

16 травня 2024 року від представника позивача АТ ОГС «Лубнигаз» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що 12.05.2024 АТ ОГС «Лубнигаз» отримано відзив ОСОБА_1 на позовну заяву АТ ОГС «Лубнигаз» про стягнення заборгованості. Ознайомившись з відзивом на позовну заяву, АТ ОГС «Лубнигаз» вважає аргументи відповідача такими, що підлягають відхиленню, з огляду на наступне. Щодо твердження, що об`єкт якого стосується даний спір (кафе за адресою АДРЕСА_1 ) не використовує природний газ з 2021 року, то між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» та ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу № 176-ПК від 31.12.2015 на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). Споживачу присвоєно персональний ЕІС код 56XО0008897AL00D. Текст типового договору розподілу природного газу затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) «Про затвердження типового договору розподілу природного газу» № 2498 від 30.09.2015. За даними інформаційної платформи, функціонування та керування якою згідно діючого Кодексу газотранспортних систем забезпечується ТОВ «Оператором газотранспортної системи України», відповідач у період з 01.02.2021 по 31.08.2022 року був включений до реєстру споживачів природного газу постачальника і споживав природний газ, на що вказують витяги з інформаційної платформи, які додаються. Тобто твердження Позивача, що з 2021 року об`єкт, якого стосується спір не використовує природний газ є безпідставне і нічим не підтверджене. Щодо листа, який був направлений на адресу постачальника газу в січні 2022 року про необхідність механічного відключення газу, що свідчить про усвідомленість позивача про відсутність об`ємів споживання природного газу та відповідно його розподілу не може братися до уваги, з наступних підстав. По-перше, даний лист направлений на адресу постачальника газу, але ніяк не на розподільника газу, тобто АТ ОГС «Лубнигаз». По-друге, лист направлений з електронної пошти ОСОБА_3 , яка не є отримувачем послуг з розподілу газу. По-третє, вказаний лист не підписаний належним чином і відповідно до вимог чинного законодавства. Тому, лист який був направлений на адресу постачальника газу в січні 2022 року про необхідність механічного відключення газу не є належним доказом у справі про стягнення заборгованості за розподіл природного газу. Щодо твердження відповідача, про те, що акти про надані позивачем послуги не підписані споживачем повідомляємо наступне. Рахунки на оплату розподілу природного газу та акти про надані послуги з розподілу природного газу направлялися Позивачем на поштову адресу відповідача, цінним листом з описом, докази направлення наявні в матеріалах справи. Відповідно до п. 10 глави 6 розділу VI Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Позивач не отримав від Відповідача мотивовану відмову від підписання актів, тому вважає їх оформленими належним чином. Щодо твердження відповідача, що об`єкт, якого стосується даний спір (кафе за адресою АДРЕСА_1 ), не перебуває у власності відповідача з 2012 року, а також у останнього немає ніяких речових прав щодо вказаного об`єкту, то згідно відомостей про об`єкт нерухомого майна (додаток 1 до відзиву на позовну заяву), який надано як доказ, адреса вказана Пирятинський р-н, с. Олександрівка, вул. Київська, будинок 2в, а ніяк не 2-А, тобто даний доказ не є належним, а доводи Відповідача необґрунтованими. Щодо твердження відповідача, що підпис на Заяві-приєднання № 176-ПК/1 від 31.12.2015 ОСОБА_1 не належить. Дане твердження не заслуговує уваги, так як відповідач, з 2015 року отримує послуги з розподілу природного газу, жодного разу не піднімалося питання щодо неналежності ОСОБА_1 підпису на заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Крім того, відповідач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу і отримував відповідні послуги без зауважень та заперечень.

19 червня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ступніка С.В. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому останній зазначив, що відповідач отримав відповідь на відзив на позовну заяву та заперечує з наступних підстав. Об`єкт, якого стосується даний спір (кафе за адресою АДРЕСА_1 ), не використовує природний газ з 2021 року. На електронну адресу АТ ОГС «Лубнигаз» ІНФОРМАЦІЯ_4 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 в січні 2022 року було направлено лист щодо необхідності механічного відключення газу, що свідчить про освідомленість позивача про відсутність об`ємів споживання газу. Лист аналогічного змісту було надано до канцелярії АТ ОГС «Лубнигаз» представником ФО ОСОБА_1 ОСОБА_4 , в присутності якого вказаний лист було зареєстровано в системі діловодства. Об`єкт, якого стосується даний спір - кафе за адресою АДРЕСА_1 (наразі - готельний комплекс з кафетерієм - Київська 2-В), не перебуває у власності відповідача з 2012 року (належить іншій особі), а також у останнього немає ніяких речових прав щодо вказаного об`єкту. ОСОБА_1 взагалі не належать об`єкти нежитлової нерухомості ні за адресами по АДРЕСА_1 , ні будь-де.

26 листопада 2024 року від представника АТ ОГС «Лубнигаз» до суду надійшли письмові пояснення у яких останній що щодо суб`єктності позивача зазначив. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЛУБНИГАЗ» є оператором ГРМ, основним видом діяльності якого є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки розподілу природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до статті 1 Закону, розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає розподілу природного газу. Відповідно до частини першої статті 40 Закону України розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем (Кодекс ГРМ) та іншими нормативно-правовими актами. Суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу ГРМ та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу). Щодо договірних стосунків між позивачем та відповідачем зазначив, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення розподілу їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до п.п. 3, 4 глави 3 розділу IV Кодексу ГРМ та п. 1.3 розділу І, п. 2.1 розділу II, п.п. 6.4, 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідач використовував природний газ та сплачував рахунки Оператора ГРМ, тобто приєднався до умов типового договору шляхом документально підтвердженого споживання природного газу. Фактом приєднання побутового споживача - відповідача до умов даного Договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу за адресою споживача. Отже, відповідачу надавалась послуга з розподілу природного газу до об`єкту розподілу. Отже, факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу і, відповідно, надання послуг з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, є встановленим.

Рух справи.

Ухвалою від 23 квітня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 20 грудня 2024 року залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 (а.с. 139).

Представник позивача АТ ОГС «Лубнигаз» у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що АТ ОГС «Лубнигаз» є оператором ГРМ, основним видом діяльності кого розподілення газоподібного палива через місцеві газопроводи. У підприємства є типовий договір розподілу природного газу, затверджений Міністерством юстиції і згідно його умов, вони розподіляють газ до домоволодінь споживачів. Відповідач є споживачем і отримує дані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . З січня 2021 року по грудень 2021 року позивач отримав послуги , він за них вчасно сплатив, от за серпень 2022 року коли прийшли представники оператора ГРМ на вказану адресу щоб перевірити вузол обліку, а саме, лічильник природного газу, було знято показники, які були більш ніж останні передані споживачем, а саме у грудні 2021 року-був один показник, потім лічильник був знятий на повірку. Суду був наданий акт повірки вузла обліку, де чітко зазначено, що показники становлять 12191, тобто показник відрізняються на 106 кубів від показника, який був знятий у грудні 2021 року, який був 12085, а у серпні 2022 року - 12191, тому 106 кубів споживач використав, тобто газопостачання не було припинено на його об`єкті. Газ використовувався споживачем. Споживач за розподіл повинен платити щомісячно по 1/12, виходить, що споживач припинив сплату у квітні 2022 року. Із квітня 2022 року по листопад 2022 року заборгованість становить 7419 грн. 10 коп. Тобто споживач відмовився здійснювати оплату і вони змушені були звернутися до суду про стягнення заборгованості. Предметом спору є стягнення заборгованості за розподіл природного газу. Розподіл природного газу рахується так, попередній рік споживання ділиться на 12 і множиться на тариф. Предметом спору не є обсяги використані чи не використані, береться при розрахунку обсяг споживання за попередній рік. Неважливо коли споживач припинив споживання, йому всеодно нараховували за минулий рік 1/12 продовжували б нараховуватись. Нарахування проводяться по попередньому році, спожиті обсяги беруться. Мова іде за попередній рік використаних обсягів. Використані обсяги були, відповідач не заперечує, вони примінили формулу і відповідач у місяць повинен сплатити 977,70 грн. Тут не мається на увазі чи припинив газопостачання у січні 2022 року оператор ГРМ чи не припинив би його, всеодно ця сума стала, 12 місяців повинен її платити. Договір з фізичною особою де зазначено її адресу не укладається. Типовий договір на розподіл природного газу укладається шляхом приєднання, є 3 шляхи: Заява-приєднання підписується споживачем або сплата розрахунків споживачем або використання природного газу. ОСОБА_1 приєднався до умов типового договору шляхом використання природного газу і сплати рахунків оператора ГРМ. За період із січня по грудень 2021 року рахунки сплачувалися щомісячно і по квітень 2022 року вчасно. Споживання у ОСОБА_1 було, що відображено у довідці про фінансовий стан. Вважає ОСОБА_1 належним споживачем, оскільки він постійно з ними спілкувався, передавав показники, врегульовував деякі питання, телефонував до них. Доказами залишаються: фінансовий стан, акт перевірки вузла обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Нарахування юридичним та фізичним споживачам здійснюється по одному тарифу.

Представник відповідача адвокат Ступнік С.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що зазначений у позові об`єкт не перебуває у власності відповідача, оскільки належить іншій особі. Ніяких речових права у ОСОБА_1 до вказаного об`єкта не зареєстровано. Тому не доведено, чому саме ОСОБА_1 має платити за послуги, які він нібито отримував. Питання транспортування може стосуватися виключно власника об`єкта, яким ОСОБА_1 не являється. ОСОБА_1 у певному періоді можливо і споживав і є тому якісь підтвердження, ймовірно, але, що стосується оплати за транспортування нібито за минулий рік має сплачуватися споживачем. Для того щоб пред`являти вимоги до фізичної особи за транспортування, потрібна прив`язка цієї особи до цього приміщення, тим більше, що мова іде про об`єкт, який є об`єктом комерційного призначення, а у виступі представника позивача звучить термінологія побутовий споживач і споживач комерційного приміщення на його погляд є різні обставини і різний статус. Зважаючи на те, що була заява про необхідність від`єднання, якби воно було вчасно проведено, то питань і посилань на якийсь там серпень не було. Є ознаки неналежного відповідача, масив доказів, стосується ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця, і тільки після обміну сторонами процесуальними заявами по суті справи, надаються додаткові докази але докази повинні бути надані із основним позовом, а не сьогодні, а щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 як ФОП, доказів не існує взагалі. Тому підстав для задоволення позову немає. Власником усіх об`єктів і до поділу об`єктів на менші об`єкти, ще до визначення адрес, була ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не був ніколи власником, його підприємницька діяльність припинена задовго до 2021 року. Заяву про відключення писав ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він у даній справі був посланцем, кий відвіз листа у газове господарство. Зі змістом листа він не ознайомлювався, не знає, що у ньому було написано. Листа передавав особисто працівнику газового господарства на початку 2022 року. Вхідну дату не записував. Коли передавав листа, то розписувався у журналі, назву якого не пам`ятає, записувалась дата і короткий зміст. Що це заява про від`єднання йому було повідомлено усно ОСОБА_1 . Дану заяву йому вручив ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ ОГС «Лубнигаз» підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що АТ ОГС «Лубнигаз» надає послуги з розподілу природного газу, про що свідчить Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань та Статут (а.с. 31-35).

У позові представник АТ ОГС «Лубнигаз» вказує, що ОСОБА_1 здійснюючи свою підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 (адресу взято із Заяви-приєднання), не виконав вимоги Типового договору позивача, який надавав послуги розподілу природного газу у період з березня 2022 року по жовтень 2022 року включно на суму 7419,10 грн., не сплативши за останній кошти.

Суд не може погодитися з вказаними підставами у позові в частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за розподіл природного газу з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.10.2023 року у справі 917/1174/23 за позовом АТ ОГС «Лубнигаз» до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 7419,10 грн. (а.с. 36-37) було встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій вбачається, що підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зареєстровано 03.04.2018, а 29.05.2020 зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ФОП ОСОБА_1 . Тобто на час укладення договору розподілу природного газу шляхом підписання заяви - приєднання № 176-ПК від 31.12.2015 відповідач ще не мав статусу підприємця (діяв як фізична особа), а на момент звернення з позовом до суду, ОСОБА_1 вже не мав статусу підприємця, не діяв як фізична особа-підприємець, відповідно, відносини, які виникли між сторонами спору, не є господарськими. З березня по жовтень 2022 року (спірний період щодо стягнення заборгованості) відповідач також не мав статусу ФОП.

Як було встановлено у судовому засідання та наголошено представником відповідача, ОСОБА_1 до січня 2022 року отримував послуги з транспортування природного газу.

13.01.2022 відповідач ОСОБА_1 подав до АТ ОГС «Лубнигаз» заяву про від`єднання від системи у зв`язку з переходом на інший вид палива (а.с. 50).

Проте, АТ ОГС «Лубнигаз», як вказують у позові продовжувало надавати послуги.

У судовому засіданні представник відповідача наголошував на тому, що його довіритель ОСОБА_1 не підписував Заяву-приєднання.

Надані на дослідження Акти та рахунки на оплату (розподіл газу) у період з лютого по жовтень 2022 року виписані на ім`я ОСОБА_1 не містять підпису останнього (а.с. 11-26).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреси АДРЕСА_1 - не існує. У АДРЕСА_4 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 розміщено готельний комплекс з кафетерієм; АДРЕСА_1 розміщено станція технічного обслуговування автомобілів; АДРЕСА_1 розміщено авто мийку - всі перелічені приміщення належать на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 49, 101-102).

ОСОБА_1 орендує земельну ділянку розташовану по адресі АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з реєстру (а.с. 86). Відповідно ж до цієї інформації відповідач ОСОБА_1 має у власності будинок розташований по АДРЕСА_4 , де і зареєстроване його місце проживання та фактично там і проживає (а.с. 41).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з частинами першою четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів та стороною позивача у визначений нормами процесуального права спосіб не доведено, що ОСОБА_1 у період з березня по жовтень 2022 року отримував послуги з розподілу природного газу на загальну суму 7419,10 грн.

На підставі викладеного, заявлені у справі вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Позивача боргу за надані послуги з розподілу природного газу не можуть бути задоволені з підстав пред`явлення вимоги до неналежного відповідача.

Неналежним відповідачем є особа, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Оскільки АТ ОГС «Лубнигаз» надають послуги з розподілу природного газу, а ОСОБА_2 , як було встановленор, є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , то суд дійшов висновку про існування між названими сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору.

Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Лубенського району є АТ ОГС «Лубнигаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем (кодекс ГРМ), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс).

При вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» і Кодексом газорозподільних систем. Згідно розділу 6 глави 3 Кодексу газорозподільних систем Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення розподілу їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Типовий договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 7.4 розділу VII вказаного Типового договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора а Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензування діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

По адресі АДРЕСА_1 , у період з березня по жовтень 2022 року здійснювалося постачання природного газу, що не оспорювалося сторонами, а відтак і отримані послуги з розподілу природного газу.

Таким чином, між сторонами, зокрема ОСОБА_2 на підставі публічного Типового договору склалися фактичні договірні відносини з розподілу природного газу.

Згідно з умовами укладеного договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживач до газорозподільної системи і розподіл належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Пунктом 1 гл. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня заступного календарного року (п. 4 гл. 1 розділ І Кодексу газорозподільних систем).

Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 1 п. 5 визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Предметом регулювання Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 п. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Як вбачається з розрахунку нарахування та заборгованості за послугу розподілу природного газу абонента за адресою АДРЕСА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу складає 7419,10 грн.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно до п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» часниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями комунальних послуг, послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) беруться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідач скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу, отримувала послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконала, оплату не здійснювала.

Згідно наданого розрахунку нарахування заборгованості за послугу розподілу природного газу абонента ОСОБА_2 у період з березня по жовтень 2022 року становить 7419,10 грн.

За нормами ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем в сумі 7419,10 грн. Вказана сума заборгованості відповідачем не сплачена. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог. Судові витрати.

Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 259 ЦПК України).

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ ОГС «Лубнигаз» підлягають задоволенню і з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за розподіл природного газу у сумі 7419,10 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним понесені позивачем судові витрати в сумі 3028,00 грн. (а.с. 3) покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Щодо витрат понесених відповідачем ОСОБА_1 за отриману професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом - Ступніком С.В. ОСОБА_1 укладено Угоду № 114/1 про надання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) від 12.05.2024 (а.с. 146).

Відповідно до акту приймання - передачі виконаних робіт (надання послуг), квитанції № 114/1/1 від 02.02.2025, адвокатом Ступніком С.В. згідно Угоди № 114/1 від 12 травня 2024 року, сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг: підготовка та подання відзиву на позовну заяву: опрацювання законодавчої бази, робота з Державними реєстрами, аналіз судової практики з спірного питання, формування правової позиції, роботи в підсистемі «Електронний суд» 3 год. (за 1 год. 2000 грн.) - 6000 грн.; участь в судових засіданнях 3 год. (1 год. 2000 грн.) - 6000 грн., загальний розмір правничих витрат складає 12000 грн. (а.с. 147-148).

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із заборгованістю по оплаті житлово-комунальних послуг; матеріали справи не містять великої кількості документів для опрацювання та аналізу. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Так, адвокатом готувався відзив (а.с. 47-50), заперечення на відповідь на відзив (а.с. 84-88), заяви, клопотання (а.с. 73, 80, 112-116, 143-148, 166-167).

Крім того, останній брав участь у судових засіданнях: 27.11.2024 -48 хв.; 20.12.2024 - 39 хв. та 15.04.2025 - 49 хв. (а.с. 120-122, 137-138, 173-175), а всього 2 год. 16 хв. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з АТ ОГС «Лубнигаз» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 9000 грн. судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» заборгованість за розподіл природного газу у сумі 7419 (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» судові витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» на користь ОСОБА_1 витрати понесені останнім на правничу допомогу у сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», адреса місця знаходження: м. Лубни Полтавської області, вул. Л.Толстого, 87, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 .

Суддя Ю.О.Ощинська