Провадження № 2/127/2905/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та припинення права власності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2022 у справі №127/28999/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штифурко О.Д., третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А., приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., ОСОБА_5 та скасовано рішення державного реєстратора Томашпільської Районної державної адміністрації Штифурко О.Д., індексний номер 53580294 від 12.08.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету, за ОСОБА_4 та припинено його право власності на вказане майно. В задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Лукашенком В.Б. від 23 вересня 2020 за № 5869, скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ВМНО Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54218980 від 23 вересня 2020 року на вищезазначену квартиру та припинення права власності ОСОБА_5 на вказане майно; визнання недійсним та скасування договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Кметюк С.В. від 22 жовтня 2020 року за № 1891, скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ВМНО Кметюк С.В. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54710747 від 22 жовтня 2020 року на згадану раніше квартиру та припинення права власності ОСОБА_3 на вказане майно відмовлено. При цьому, підставами відмови стало те, що зі змісту позовної заяви та заяви про зміну предмету позову, наведені вище вимоги пред`явлені до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та Державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д. ОСОБА_5 будучи покупцем за оспорюваним договором купівлі продажу від 23.09.2020 та дарувальником за оспорюваним договором дарування від 22.10.2020 (сторона договору), за клопотанням представника позивача до участі у справі залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. При цьому, судом у справі №127/28999/21 встановлено, що ОСОБА_5 , будучи стороною оспорюваних договорів має виступати у справі виключно в якості відповідача, оскільки він як сторона оспорюваних договорів мав би відповідати за позовними вимогами в цій частині. У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. З огляду на викладене в задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено. Разом з цим, судом роз`яснено, що відмова в цій частині позову не позбавляє позивача права повторно пред`явити аналогічну вимогу до належних відповідачів (повного складу учасників оспорюваних правочинів). Таким чином, рішенням суду у справі №127/28999/21 встановлено незаконність реєстрації права власності за першим власником - ОСОБА_4 та припинено його право власності на вказане майно, а в частині вимог про визнання недійсними наступних правочинів та припинення права власності наступних набувачів майна відмовлено через невірний склад учасників зокрема через незалучення ОСОБА_5 в якості відповідача, проте роз`яснено право звернення до суду з аналогічними вимогами до належних відповідачів (повного складу учасників оспорюваних правочинів). За вказаних обставин позивачка просила суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та як наслідок припинити право власності, яке органом державної реєстрації зареєстровано за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету. Стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 12.07.2024 року провадження відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання у порядку загального позовного провадження.

25.10.2024 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка вказала, що позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі, вважає їх протиправними, необгрунтованими. Вказала, що спірне приміщення, а саме квартира АДРЕСА_1 площею 7,5 кв. м. що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету мало б належати до спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивач не був і не є одноосібним власником або титульним володільцем вказаного житлового приміщенні в розумінні ст. 387 ЦК України, тож не може вимагати витребувати вказане майно у відповідачки на свою користь. Так, рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов?язує відповідача повернути це майно власникові. Отже, у випадку задоволення позовних вимог, право власності на житлове приміщення- квартиру АДРЕСА_1 площею 7,5 кв. м. що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету, яке зараз зареєстроване за відповідачем фактично буде перереєстроване за позивачкою. Однак, як вже зазначалось вище, позивач, будучи співвласником багатоквартирного будинку є лише одним із співвласників вказаного приміщення, тож реєстрація за нею одноосібного права власності на вказане приміщення є протиправним, суперечить визначеному порядку використання спільного сумісного майна власників багатоквартирного будинку та порушить права інших співвласників багатоквартирного будинку. Фактично, спірне житлове приміщення у разі задоволення позовних вимог не повернеться у спільну сумісну власність співвласників багатоквартирного будинку, а буде передане у одноосібну приватну власність позивачки, тобто приміщення змінить власника, однак порушення прав співвласників багатоквартирного будинку, про які стверджує позивач у позовній заяві усунені не будуть. На переконання відповідачки, позивач, прикриваючись необхідністю захисту прав співвласників багатоквартирного будинку на спірне приміщения, просто бажає отримати дане приміщення собі у одноосібну приватну власність. Враховуючи вищевикладеного, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У письмових поясненнях від 03.03.2025 року представник позивача ОСОБА_2 додатково вказала, що оскільки рішенням Вінницького міського суду від 01.08.2022 у справі №127/28999/21 скасовано державну реєстрацію та припинено право власності на спірне майно за ОСОБА_4 , відтак усі наступні дії щодо відчуження та переходу права власності на спірне майно підлягають скасуванню як наслідок нікчемності правочину, а майно підлягає витребуванню.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явилися, на адресу суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просила суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких міркувань.

Судом встановлено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 225125948 від 23.09.2020 вбачається, що 07.08.2020 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Томашпільської РДА Штифурко О.Д. за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на приміщення АДРЕСА_1 , як на квартиру, площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету. Підставою для державної реєстрації речового права ОСОБА_4 на спірне приміщення стали: технічний паспорт б/н від 06.07.2020 ФОП « ОСОБА_6 »; договір найму житла б/н від 17.12.2009, виданий МКП «ЖЕК № 7»; довідка № 15 від 09.01.2009 видана МКП «УК «Господар Люкс»; акт б/н від 09.01.2020, виданий членами комісії (а.с.9).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2020 року ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) уклали даний договір, відповідно до якого продавець продав у власність, а покупець, набув у власність, купив, квартиру АДРЕСА_1 , і виплачує відповідну грошову суму за вказану квартиру, зазначену п.5 цього договору.Загальна площа відчувальної квартири становить 7,5 м2, житлова 1,0 м2. (а.с.10).

На підставі вказаного за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

У подальшому, 22.10.2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено Договір дарування квартири, відповідно до якого, дарувальник ОСОБА_5 , розуміючи значення своїх дій щодо безоплатності цієї угоди, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз, подарував, а обдарована, ОСОБА_3 прийняла у дар квартиру за АДРЕСА_1 . (а.с.12-13).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 383560708 від 19.06.2024 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., зареєстровано за ОСОБА_3 22.10.2020 року (а.с.14).

Разом з тим, Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штифурко О.Д., третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А., приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсними та скасування договорів купівлі продажу та дарування зі скасуванням рішень державних реєстраторів приватних нотаріусів про державну реєстрацію права власності та припинення права власності задоволено частково. Вирішено скасувати рішення державного реєстратора Томашпільської Районної державної адміністрації Штифурко О.Д., індексний номер 53580294 від 12.08.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету, за ОСОБА_4 та припинити його право власності на вказане майно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказаним рішенням суду було встановлено наступне.

В рішенні суду від 01.08.2022 у справі №127/28999/21 вказано, що зі змісту позовної заяви та заяви про зміну предмету позову, наведені вище вимоги пред`явлені до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та Державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д.

ОСОБА_5 будучи покупцем за оспорюваним договором купівлі продажу від 23.09.2020 та дарувальником за оспорюваним договором дарування від 22.10.2020 (сторона договору), за клопотанням представника позивача до участі у справі залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

При цьому, судом у справі №127/28999/21 встановлено, що ОСОБА_5 , будучи стороною оспорюваних договорів має виступати у справі виключно в якості відповідача, оскільки він як сторона оспорюваних договорів мав би відповідати за позовними вимогами в цій частині.

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

З огляду на викладене в задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Лукашенком В.Б. від 23.09.2020 за № 5869; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54218980 від 23.09.2020 та припинення права власності ОСОБА_5 на вказане майно; визнання недійсним та скасування договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Кметюк С.В. від 22.10.2020 за № 1891; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Кметюк С.В. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54710747 від 22.10.2020 та припинення права власності ОСОБА_3 на вказане майно відмовлено.

Разом з цим, судом у справі №127/28999/21 роз`яснено, що відмова в цій частині позову не позбавляє позивача права повторно пред`явити аналогічну вимогу до належних відповідачів (повного складу учасників оспорюваних правочинів).

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником адвокатом Чернілевською Р.В. залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2022 року залишено без змін (а.с.20).

У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що спірне приміщення є коморою двірника, тобто є допоміжним приміщенням, яке слугує для забезпечення потреб усіх власників квартир, а відтак є спільною сумісною власністю співвласників та не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ч.1, 2 ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача.

Цивільним законодавством передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як віндикація.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 753/5090/20 викладено висновок про те, що «особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права. Власник із дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Судувід 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18).

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ"), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.

Законні очікування розглядаються як елемент правової визначеності, в тому числі і тоді, коли йдеться про захист законних очікувань щодо здійснення права власності. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного особі суб`єктивного права, а також їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України серед підстав звільнення від доказування, визначено обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Враховуючи, що право власності на спірне майно перейшло до ОСОБА_3 в результаті його відчуження ОСОБА_5 шляхом дарування, а ОСОБА_5 свого часу набув право від ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, тому з метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає, що вказане майно підлягає витребуванню, а право власності за ОСОБА_3 на дане майно підлягає припиненню. Вказаний спосіб захисту є ефективним, оскільки відповідає меті - приведення спірного приміщення у попередній стан, тобто у стан допоміжного приміщення комірки двірника, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволеню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та як наслідок припинити право власності, яке органом державної реєстрації зареєстровано за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 211 (одна тичяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса проживання АДРЕСА_3 А.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 30.04.2025 року.

Суддя: