Справа № 307/923/25
Провадження № 2/307/309/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2025 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Кривошея Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ТОВ «Споживчий центр» 17 березня 2025 року пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6750 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 22.08.2024-100001474 та відповідачці надано кредит у розмірі 2 500 грн., строком на 124 днів, які ОСОБА_1 отримала.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 23.12.2024 утворилась заборгованість у розмірі 6 750,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 500,00 грн., за процентами в розмірі 2 325,00 грн., комісії 675,00 грн. та неустойки 1 250,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, що є малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 25 квітня 2025 року.
Позивач ТОВ «Споживчий центр» подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив не подала і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.
Із пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки, відповіді позичальника про прийняття пропозиції, інформаційного повідомлення позичальника та додатку до анкети позичальника вбачається, що 22 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено крединий договір (оферти) № 22.08.2024-100001474 та відповідачці надано кредит у розмірі 2 500 грн.
Згідно з п. 3.1. договору передбачено, що за цим договором, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, комісію (якщо комісія встановлена договором.
Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів елекронного платіжного засобу споживача 5168-75хх-хххх-8934.
Згідно з п. 4.3. договору, днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.
Згідно заявки, сума кредиту 2 500 грн., строк на який надається кредит 124 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 23.12.2024; процентна ставка - «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день корисування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - плата за надання кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює - 225 грн. Комісія розраховується шляхом множення всієї суми кредиту на розмір комісії у відстковому значенні. Нараховується кредитором та облікується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 225 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Пунктом 7.6. Договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов"язань за договором кредитодавець залишає за собою права нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.
У п.9.1. договору передбачено, що у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язання по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім днем сплати днем вважається простроченною крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно з п. 7.6 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Аналогічні умови містяться у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 22.08.2024-100001474 (кредитної лінії).
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Як зазначено в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до абз. 3 ч. 1ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205,207 ЦК України).
ОСОБА_1 22 серпня 2024 року електронним цифровим підписом підписала пропозицію щодо укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту та відповідь позичальника про прийняття пропозиції; після підтвердження укладення кредитного договору, відповідачка отримала на свій рахунок кошти у розмірі 2 500,00 грн., чим акцептувала умови договору (а. с. 22-32).
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія, неустойка, строк та порядок повернення коштів. Позивачем надані докази на підтвердження обставин виконання ним договірних зобов`язань повністю, та докази невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
Згідно з з повідомленням ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ «ТОВ «УПР» від 13 березня 2025 року відомо, що 22 серпня 2024 року о 16 год. 47 хв було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта у розмірі 2 500,00 грн., номер картки 5168-75хх-хххх-8934, номер транзакції в системі іPAY.ua 488199214, призначення платежу видача за договором кредиту № 22.08.2024 -100001474 (а.с. 17).
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було надано кредитні кошти в сумі 2500,00 грн., однак вона не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором.
Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 22.08.2024-100001474 видно, що заборгованість ОСОБА_1 становить 6 750,00 грн., з яких 2 500,00 грн. основний борг; 2 325,00 грн. проценти; 675,00 грн. комісія та 1 250,00 грн. - неустойка (а. с. 37).
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачкою у справі суду надано не було, як не надано і власного розрахунку, а відтак суд приймає розрахунок, долучений позивачем.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з ст. 526 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
За ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 3 ЦК України, одним із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом досліджені надані банком докази видачі відповідачу кредиту, що доведено відповідною квитанцією, враховано, що зазначені докази відповідачкою не спростовані, що є її процесуальним обов`язком.
Наведене узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.
Також ТОВ «Споживчий центр» стверджує, що станом на 23 грудня 2024 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість за неустойкою у розмірі 1 250,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача, однак суд дійшов висновку, що відсутні законні підстави для стягнення із відповідачки неустойки з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та необхідно стягнути із відповідачки на користь позивача 5 500,00 грн. заборгованості за кредитним договором (2 500,00 грн. - тіло кредиту + 2 325 грн. - проценти + 675 грн. - комісія) та відмовити у частині вимог про стягнення неустойки в сумі 1250,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 1 962,00 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені (а. с. 57).
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
У решті частині позову про стягнення неустойки відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд.

Відомості про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133 «А» у м. Київ, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Суддя Л.Р.Сас