УХВАЛА

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1872/05

провадження № 61-4899ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2005 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Центральної міжрегіональної інспекції м. Кривого Рогу

про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Довгаль С. В., через підсистему «Електронний суд» надіслав

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2005 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року

у зазначеній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України

до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи,

що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України

до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі представник заявника посилається на те, що судовий збір за подання касаційної скарги заявником не сплачувався, з огляду

на рішення Конституційного Суду від 20 січня 2025 року № 2-р(ІІ/2025), відповідно до якого окремий припис підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2025 року

№ 2-р(II)/2025, зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окремий припис підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року

№ 3674-VI зі змінами, а саме: «касаційної скарги на рішення суду».

Зазначені положення Закону України «Про судовий збір» утрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2025 року № 2-р(II)/2025).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до змісту оскаржених судових рішень першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 у лютому 2005 року звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини

у вигляді 6/8 частин квартири

АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на це майно.

На момент подання позовної заяви розмір державного мита за звернення з позовами та іншими заявами до суду встановлювався відповідно

до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93.

З набранням 01 листопада 2011 року чинності Законом України

«Про судовий збір» стягнення державного мита за звернення до суду

з позовами та іншими заявами у відповідних нормативно-правових актах змінено на стягнення судового збору.

Згідно з пунктом а) частини першою статті 3 Декрету ставка державного мита за подання позову становила 1 відсоток ціни позову, але не менше

3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше

100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилом пункту 22.5 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»якщо норми інших законів містять посилання

на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів

або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року

(з урахуванням положень пункту 22.4 цієї статті).

З огляду на зазначене, розмір судового збору за подання позову мав становити від 51, 00 грн до 1 700, 00 грн залежно від ціни позову.

Відповідно до пунктів 2, 9 частини першої статті 80 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання позовної заяви до суду) ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно

або його витребування - вартістю майна, у позовах про право власності

на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно,

що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач у справі. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, звіт про оцінку майна тощо.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо визначити вартість

6/8 частини спірного нерухомого майна- квартири АДРЕСА_1 .

У касаційній скарзі заявник не вказує ціну позову у цій справі.

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо визначити вартість спірного нерухомого майна.

Отже, заявнику слід:

- надати належні докази вартості спірного нерухомого майна - - 6/8 частини квартири

АДРЕСА_1 (наприклад, позовна заява

з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел), які підтверджують ціну позову на день подання позовної заяви,

- самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Верховний Суд звертає увагу, що ціна позову також є визначальною при вирішенні питання про те чи підлягають касаційному оскарженню судові рішення у цій справі (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Так згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного

суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено

до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Обов`язок зі сплати судового збору є загальним для всіх суб`єктів,

що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати

до суду документ, що підтверджує сплату ним судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення указаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2005 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 лютого 2025 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко