КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа №133/3983/24

25.04.2025 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Гуменюка О.О., секретаря судових засідань Корбут Ю.А., за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Юрченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , до Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, , про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був її батьком, та визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, право на яку мав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . До складу спадкового майна після смерті батька входить право на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Махнівської сільської ради (с. Вовчинець) Хмільницького (колишнього Козятинського) району Вінницької області.

Зазначає, що вона прийняла спадщину після його смерті як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (що діяв на час відкриття спадщини), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном в шестимісячний строк після смерті батька, тому вважає себе такою, що спадщину прийняла. Зазначає, що інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Її мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тривалий час вона не займалася оформленням спадкових прав після смерті батька, а в даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказане спадкове майно вона звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Безбаха Ю.А. Однак з оформленням спадкових прав в неї виникли труднощі, так як прізвище батька та її родове прізвище, а також ім`я батька у свідоцтві про смерть і у свідоцтві про її народження, різняться. Крім того, виникли питання щодо наявності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). У зв`язку з цим приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Безбах Ю.А. видав відповідне роз`яснення та порадив звернутися за вирішенням даного питання до суду.

Вищевикладене стало підставою для звернення позивача до суду з даними вимогами.

Ухвалою суду від 28.01.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 12.03.2025 закрито підготовче провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Юрченко І.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, підтвердили обставини, наведені у заяві.

У судове засідання представник відповідача Махнівської сільської ради не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову повністю, справу просить розглянути у його відсутність, доказів до суду не подавав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона живе в с. Вовчинець, по сусідству із померлими батьками позивача. Вона знала батьків позивача та її саму ще з малечку. Люди в селі на батька позивача казали дядько ОСОБА_5 , а прізвище ОСОБА_6 . Вона не знає як його називали по батькові. На момент смерті батька позивача з ним проживала його дружина. Позивачка на момент смерті проживала в м. Бердичів. Вона не знає чому виникли розбіжності у написанні імені батька позивача. Вона підтверджує, що ОСОБА_2 був рідним батьком позивача. На день смерті ОСОБА_7 разом з ним проживала його дружина ОСОБА_8 , а позивач навідувалася, оскільки постійно проживала в м. Бердичеві.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає в с. Вовчинець, де проживає все своє життя. Свідок стверджує, що батька позивача всі називали ОСОБА_5 . Підтверджує, що ОСОБА_2 був рідним батьком позивача, і в селі люди його називали дядько ОСОБА_5 . Вони виросли на одній вулиці і вона знає позивача та її батька все своє життя. На момент смерті батька позивачка проживала в м. Бердичеві. Батько на момент смерті проживав зі своєю дружиною. У позивача є ще рідний брат ОСОБА_10 , він хворіє та прикутий до ліжка, проживає в с. Катеринівка. В брата позивача є діти та дружина.

На запитання суду, позивач в судовому засідання підтвердила, що в неї на даний час є живий рідний брат, який проживає в с. Катеринівка. Бран на даний час хворіє, в ньго є діти та дружина. Рідного брата не залучала як відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.2001.

На момент смерті з ОСОБА_2 в с. Вовчинець проживала його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.09.2014.

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 14.04.1976,російською мовою зазначено, що « ОСОБА_11 » 03.11.1948 зареєстрував шлюб з « ОСОБА_3 », яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 17.01.1959, ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Вовчинець, батьком дитини записано ОСОБА_11 , а її матір`ю - ОСОБА_3 .

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 30.06.1982 російською мовою зазначено, що « ОСОБА_1 » 30.06.1982 зареєструвала шлюб із « ОСОБА_17 », після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Як вбачається з повідомлення директора Державного архіву Вінницької області від 01.04.2024 №08-831/7 книг актових записів про народження громадян по с. Вовчинець Козятинського району Вінницької області за1926рік в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо видати довідку про народження ОСОБА_19 .

До позовної заяви долучено копію довідки №151 від 11.04.2024, що видана старостою Вовчинецького старостинського округу Токова Л.М.. У вказаній довідці вказано, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину в 6-ти місячний термін прийняла його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розпорядилася спадковим майном.

Згідно з копією довідки №152 від 11.04.2024, що видана старостою Вовчинецького старостинського округу ОСОБА_20 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день смерті проживав та перебував на реєстраційному обліку в АДРЕСА_2 . На день смерті склад його сім`ї був наступний: дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

09.05.2024 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Безбахом Ю.А. позивачу надано роз`яснення №64/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем та не надано оригіналів правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76892929 від 09.05.2024 вбачається, що інформація про підготовку до видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до копії розпорядження №365 від 27.07.2005 голови Козятинської райдержадміністрації вказано виділити земельні частки (паї) в натурі (на місцевості), видати державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовчинецької сільської ради згідно додатку №1. Спадкоємцям померлих громадян (додаток №2) державні акти на право власності на земельну ділянку видавати після оформлення спадщини. Як вбачається з додатку № 2 до цього розпорядження під номером 25 зазначений ОСОБА_2 , номер ділянки 319, площа 2,60 га.

Відповідно до копії розпорядження першого заступника голови Козятинської райдержадміністрації від 28.11.2016 №413 на підставі заяви ОСОБА_1 та у зв`язку із допущенням технічної помилки, наказано внести зміни в розпорядження голови Козятинської райдержадміністрації №365 від 27.07.2005 «Про затвердження протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку на території Вовчинецької сільської ради», виключивши « ОСОБА_2 » із списку померлих громадян, власників сертифікатів, що посвідчують право на земельну частку (пай) по Вовчинецькій сільській раді, яким не видаються державні акти на право власності на земельну ділянку, та включивши « ОСОБА_2 » в список померлих громадян.

Як вбачається з повідомлення державного кадастрового реєстратора №0-2-0.3,17-510/18-23 від 22.05.2023, що відповідно до наявної в архіві Відділу Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися районною державною адміністрацією Вінницької області, відомості про надання завіреної копії сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 в місцевому фонді документації із землеустрою відділу відсутні.

Відповідно до повідомлень приватних нотаріусів Хмільницького районного нотаріального округу №18/01-16 від 31.01.2025, №28/01-16 від 03.02.2025, №8/01-16 від 21.02.2025 приватним нотаріусом спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася.

На виконання ухвали суду від 28.01.2025 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області надано до суду копію спадкової справи №6/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , згідно якої заяву про прийняття спадщини за заповітом подано ОСОБА_21 та відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області 01.04.2015, ОСОБА_21 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,6690 га, кадастровий номер :03:003:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вовчинецької сільської ради.

Відповідно до наданих копії документів спадкової справи №6/2015, що заведена приватним нотаріусом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 судом встановлено, що у позивача є рідний брат ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками якого згідно свідоцтва про його народження вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.09.2014 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії довідки №21 від 16.01.2015 , що видана від імені сільського голови Вовчинецької сільської ради Токова Л.М., на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала одна в АДРЕСА_3 .

Частинами 1-2ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Верховний Суд України у листі від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Отже із наданих до суду документів та пояснень свідків можливо встановити факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був батьком позивача. Факти, викладені нею в заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Щодо вимоги позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, право на яку мав ОСОБА_2 , слід зазначити таке.

Оскільки батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому правовідносини з приводу спадкування його майна регулюються нормами ЦК УРСР.

У відповідності до 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В силу приписів ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбаченої ст. 549 цього Кодексу.

Крім того, згідно ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Разом з тим, згідно ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку ст.ст. 529-533 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР.

Згідно з п. 2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звернулася до суду із позовом 20.12.2024, тобто майже через 23 роки після його смерті, тобто після відкриття спадщини. В свою чергу, позивачем ОСОБА_1 , на підтвердження того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті батька долучено лише довідку №151 від 11.04.2024, видану старостою Вовчинецького старостинського округу. Також під час судового розгляду судом встановлено, що крім неї, спадкоємцем за законом після смерті батька, є її рідний брат і син померлого - ОСОБА_21 , який не залучався позивачем в якості співвідповідача у даній справі.

Крім того, суд бере до уваги, що на момент смерті спадкодавця з ним фактично проживала його дружина ОСОБА_3 , а позивач, згідно її показів та показів свідків, що допитані під час судового розгляду, фактично проживала в м. Бердичів.

Довідка, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог про прийняття спадщини, датується 11.04.2024, та підписана від імені особи, щодо якої суду не надано належних та допустимих доказів про те, що вказана особа на момент смерті батька позивача, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування та могла володіти достовірними відомостями про вчинення позивачем будь-яких дій щодо прийняття спадщини.

У зв`язку з цим суд вважає вказаний документ, а саме довідку №151 від 11.04.2024, підписану від імені старости Вовчинецького старостинського округу Токова Л.М., не достатнім доказом обставин, які в ній зазначені.

Жодних інших доказів про те, що позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що позивач протягом 6 місяців після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Визнання відповідачем позивних вимог у цій справі не може покладатись в основу судового рішення на підтвердження обставин, про які вказує позивач як підставу своїх вимог, оскільки ці обставини не доведенні перед судом достатніми доказами.

Крім того, відповідач та його представник до суду не з`явились, жодних доказів на підтвердження своєї позиції суду не подали, заяв та клопотань щодо витребування та доручення доказів не заявляли.

Таким чином, позивачем не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона протягом шести місяців з дня смерті батька фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи викладене, суд, за результатами дослідження доказів у цій справі, дійшов висновку про те, що під час судового розгляду позивачем не доведено достатніми доказами факту прийняття нею спадщини, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом, права на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, право на яку мав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати у справі необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 ;

відповідач: Махнівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області, .

Повний текст судового рішення складено 25.04.2025.

Суддя Олександр ГУМЕНЮК

25.04.2025