справа № 619/8665/24
провадження № 2/619/213/25
Рішення

Іменем України

05 травня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 619/8665/24,

імена (найменування) учасників справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області,

вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,

представниця позивачки: ОСОБА_5 ,

представниця третьої особи: Курилко К.С.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.10.2024 звернулися до суду з позовом, у якому просять позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити їх опікунами малолітньої дитини та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. У обґрунтування позову зазначено, що їх син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками їх онука. Батьки малолітньої дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Починаючи з народження малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьки систематично не виконують своїх обов`язків, систематично зловживають спиртними напоями, ведуть антисуспільний спосіб життя, що призводить до недбалого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. 30.06.2023 відповідачі в присутності малолітнього ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, що в подальшому закінчилось нецензурною лайкою та сваркою між батьками дитини та викликом поліції. За вказаним фактом у відношенні ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол від 28.07.2023 серія ВАВ № 872857 за вчинення у відношенні дитини психологічного насилля. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 02.08.2023 по справі № 619/3786/23 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 19.07.2023 відповідач ОСОБА_3 знову у відношенні малолітнього ОСОБА_7 вчинив вже фізичне насилля, вдаривши дитину по обличчю, за що постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 11.08.2023 по справі № 619/4070/23 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У листопаді 2023 року малолітня дитина разом з бабусею перебувала в «Харківській міській клінічній лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги імені професора О.І. Мещанінова», де дитині було поставлено первинний діагноз: закрита черепна мозкова травма, сгм, рвана рана верхньої повіки справа, рвана рана носа справа, забій чола справа. Зі слів лікарів матір онука ОСОБА_4 , знаходячись в алкогольному сп`янінні відмовилась від огляду дитини лікарями та після чого поїхала з лікарні. Як було з`ясовано поліцією дитину побив батько дитини. І подібні випадки відбуваються не вперше. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 10 листопада 2023 року поступили на курс терапії психо-соціальної корекції на стаціонарі у тренінговому центрі «РЕСТАРТ+» для алко-нарко залежних, де лікувались до 02 грудня 2023 року. Лікування відповідачів від алко-нарко залежності проводилось і в квітні 2023 року, про що відповідачі надавали свою добровільну згоду. 04 серпня 2024 року та 14 серпня 2024 року відповідачі знову сварилися і висловлювалися нецензурною лайкою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дитина враховуючи свій вік це все чула. Протокол про адміністративне правопорушення складався лише у відношенні ОСОБА_3 04.09.2024 відповідачі знову у стані алкогольного сп`яніння стали у присутності дитини сваритися, про що була повідомлена Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області. 04.09.2024 наказом начальника Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області № 25 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. У зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків батьками малолітньої дитини наказом начальника Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області № 26 ОСОБА_6 влаштований в сім`ю ОСОБА_1 . Малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з народження, враховуючи аморальне життя батьків, яке негативно впливає на розвиток дитини, здебільшого проживає з бабою та дідом, які піклуються про дитину та утримують його. Позбавлення батьківських прав відповідачів відповідатиме інтересам дитини, оскільки з народження хлопчик більшу частину проживає та виховується у стійкому сімейному середовищі баби та діда, які створили належні умови для фізичного та духовного розвитку дитини.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечує, зазначивши, що вона постійно приходить до дитини, приносить все необхідне: їжу, одяг. Коли вона перебувала на лікуванні від алкоголізму, то дитина стала проживати з бабусею. На теперішній час вона не вживає спиртні напої, пройшла курс лікування, має житло, задовільні умови проживання, про що складено відповідний акт, працює, має постійний заробіток. Вона опинилася у складних життєвих умовах, потерпала постійно від ОСОБА_3 , з яким проживала, він бив її та дитину, у зв`язку з чим змушена була жити три місяці в будинку матері та дитини. Визнає той факт, що поводила себе не правильно, але зараз все виправила і сама виправилася та хоче, щоб діти жили з нею.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України 31.10.2024 судом сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 878085 щодо місця проживання (перебування) відповідачки. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 31.10.2024 судом було направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою суду від 18.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.12.2024, яке було відкладено на 29.01.2025 за клопотанням відповідачки, на 18.03.2025 за клопотанням позивачки.

Відповідно до ухвали суду від 18.03.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 23.04.2025.

Позивачка ОСОБА_1 та представниця у судовому засіданні позов підтримали.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представниця Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання, однак судова повістка повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, суд розглядає справу за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його матір`ю записана ОСОБА_4 , батьком - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Наказом №25 від 04.09.2024 Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 23-24).

Відповідно до наказу № 26 від 04.09.2024 Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину, яка залишилася без батьківського піклування, в сім`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка є бабусею дитини (а.с. 25-26).

За відомостями акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 04.09.2024, умови проживання задовільні, в будинку чисто, охайно, в достатній кількості меблі, побутова техніка, предмети домашнього вжитку, в наявності новий запас продуктів харчування, дитина мешкає у спільній з бабусею кімнаті, в наявності одяг, взуття, іграшки, предмети гігієни (а.с. 42).

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здоровий (а.с. 51).

Із довідок ГО «РЕСТАРТ+» убачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за власним бажанням проходили курс психо-соціальної корекції у тренінговому центрі для нарко-алко залежних (а.с. 28-34).

Відповідач ОСОБА_3 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї співмешканки - відповідачки ОСОБА_4 та свого малолітнього сина - ОСОБА_6 (а.с. 37-41).

Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Солоницівська селищна рада надала висновок № 02-22/1122 від 24.02.2025, за відомостями якого, враховуючи кращі інтереси дитини, вважають доцільним позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99-104).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Так, дослідивши висновок, суд погоджується з ним в частині доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_3 свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, застосовував до сина фізичне насильство, що спричинило дитині тілесні ушкодження. Судом встановлені як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_4 , з огляду на таке.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3, статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 вказано, що:

«тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків».

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. Простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20).

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_4 не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, бажає спілкуватися та бачитися з сином, не втратила інтересу до участі у вихованні сина та має намір на відновлення відносин з ним.

Крім того, з 24.01.2025 по 27.01.2025 пройшла курс відновного та протирецидивного лікування алкогольної залежності, працює та за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 122-124).

Висновок Солоницівської селищної ради № 02-22/1122 від 24.02.2025, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідачку ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Суд зазначає, що наведені позивачами обставини не свідчать про умисне ухилення відповідачки ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків,позивачами не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків без поважних причин, у зв`язку з чим дійшов висновку про те, що така поведінка відповідачки дає підстави вважати, що вона не нехтує інтересами дитини та не бажає розривати зв`язки із сином. Відповідачка довела зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, тоді як поведінка батька відносно дитини не змінилася.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява

№ 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява

№ 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини

у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Встановивши відсутність фактів злісного нехтування ОСОБА_4 своїми батьківськими обов`язками щодо малолітнього сина, врахувавши бажання матері спілкуватись з дитиною, а також те, що вона активно заперечує проти позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів винної поведінки та ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків, які були б законною підставою для позбавлення її батьківських прав, а також обставин, які вказували б на наявність підстав для застосування до неї такого крайнього заходу, враховуючи, що вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо сина, що позбавлення відповідачку батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена.

При цьому, виходячи з встановлених обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 як мати не бере достатньої участі у вихованні малолітнього сина, який до теперішнього часу проживає з бабою та дідом, суд вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина, поклавши на Службу у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області, як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

У даному випадку надання можливості відповідачці змінити ставлення до виховання сина стосується, насамперед, урахування якнайкращих інтересів дитини.

У разі відсутності реальних змін у поведінці відповідачки як матері стосовно сина протягом розумного строку після ухвалення судового рішення, позивачка не позбавлена можливості повторно ініціювати питання про позбавлення її батьківських прав.

Позовні вимоги в частині встановлення опіки та стягнення аліментів з відповідачки задоволенню не підлягають, як похідні.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 за кожну позовну вимогу, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а отже, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні до свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини), аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.10.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Попередити відповідачку ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на Службу у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківської області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Учасникам справи надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до ч. 5 ст. 272 КПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивачі:

- ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідачі:

- ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

третя особа: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради, , адреса місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, с-ще Солоницівка, вул. Визволителів, 6.

Суддя І. М. Нечипоренко