ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/415/25
Провадження № 2/210/579/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 квітня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Ворони Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення юридичного факту,-

ВСТАНОВИВ:

Виклад позовних вимог

ОСОБА_1 до 22.09.2007 року проживала в квартирі АДРЕСА_1 разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказану квартиру отримали згідно ордеру про вселення №1069 від 25.12.1990 року.

На теперішній час у позивача відсутнє інше житло, окрім квартири АДРЕСА_1 , в приватизації житла участі не брала, місце проживання позивача ніде не зареєстроване, а право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 належить їй як члену сім`ї, згідно ордеру.

У 2024 році померли батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач просить суд встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 має право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з усіма правами головного квартиронаймача, після смерті батька ОСОБА_3 , згідно ордеру про вселення №1069 від 25.12.1990 року.

Аргументи сторін

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначив, що квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру №1069 від 25.12.1990 року була надана ОСОБА_3 на склад сім`ї три особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З інформації Департаменту адміністративних послуг управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб від 24.12.2024 року №02-01-47/2-1083 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в спірній квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 і виписана 23.04.2010 року.

З довідки №1416 від 05.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 27 квітня 2010 року. Таким чином позивачка добровільно змінила місце свого проживання з однієї адреси на іншу, втративши право користування квартирою АДРЕСА_1 і набула право користування квартирою АДРЕСА_3 .

18 листопада 2024 року позивач та її сім`я добровільно знялись з реєстрації з квартири по АДРЕСА_4 .

В провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу перебувала цивільна справа № 210/3373/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням суду від 20.01.2023 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

09 вересня 2024 року на зазначене рішення ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що її чоловік зловживав алкогольними напоями і тоді вона залишалася у своєї доньки на мікрорайоні Східному. Таким чином, ОСОБА_2 зазначила місце постійного проживання своєї доньки ОСОБА_1 .

З довідки №1417 від 05.02.2025 року вбачається, що за відомостями Реєстру Криворізької територіальної громади, зареєстровані особи в квартирі АДРЕСА_1 не значаться.

Оскільки позивачка в 2010 році добровільно змінила місце своєї реєстрації, вона втратила право користування зазначеною квартирою. Ця квартира неприватизована та перебуває у комунальній власності і підлягає розподілу серед осіб, що потребують поліпшення житлових умов. За таких обставин просять суд відмовити у позові в повному обсязі.

За змістом частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Враховуючи, що у справі достатньо доказів для розгляду по суті, підстав для відкладення розгляду не вбчається.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про народження Позивача ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , орган що видав свідоцтво Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, видане 21 травня 1988 року, серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивач 22 вересня 2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та взяла прізвище « ОСОБА_6 », що встановлено зі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , видане Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 603 (а.с.4)

Із свідоцтва про смерть видане 08 листопада 2024 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_2 мати Позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 23 серпня 2024 року Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серія НОМЕР_4 (а.с.7).

ОСОБА_3 25 грудня 1990 року видано ордер на житлову площу №1069 на квартиру АДРЕСА_1 , на склад сім`ї три особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.19).

Відповідно до листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі ОСОБА_7 мала реєстрацію місця проживання з 17.12.1991 року по 23.04.2010 року за адресою АДРЕСА_5 , з 27.04.2010 року по 18.11.2024 року за адресою АДРЕСА_2 (а.с.23).

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 18 листопада 2025 року зняті з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 (а.с.24).

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади за адресою АДРЕСА_5 були зареєстровані лише ОСОБА_3 , який знятий з реєстрації 14.06.2024 року та ОСОБА_9 , яка знята з реєстрації 17.01.2024 року (а.с.27).

Мотивувальна частина та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У даній справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 1069 була надана ОСОБА_3 на склад сім`ї три особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , основний квартиронаймач.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_3 .

З того часу зареєстровані особи в квартирі АДРЕСА_1 не значаться.

Квартира АДРЕСА_1 не приватизована та є власністю територіальної громади міста Кривого Рогу. Наймачем квартири був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Місце проживання інших членів сім`ї у квартирі не зареєстроване.

За відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, місце проживання позивача ОСОБА_1 з 27.04.2010 року по 18.11.2024 року було зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 , де вона мала право користування житловим приміщенням.

В квартирі АДРЕСА_1 , позивач не проживала та не була зареєстрована з 23.04.2010 року.

Частиною 1 статті 106 ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 №6-60цс-12 у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання (Постанова ВС у справі № 202/944/19 від 12 січня 2022року).

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартиру може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини 2 статті 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Згідно зі статті 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положеннями частин 1, 2 статті 61 ЖК визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

При цьому, у члена сім`ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування виникає у зв`язку із включенням до ордера, а не у зв`язку із вселенням у це приміщення.

Судом встановлено, що позивач була зареєстрована з 27 квітня 2010 року по 18 листопада 2024 року за адресою АДРЕСА_2 . Доказів того, що вона проживала у квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї до смерті ОСОБА_3 та після його смерті, а також продовжує проживати у вказаній квартирі матеріали справи не містять, як не містять доказів того, що іншого житла позивач не має.

Позивачем ОСОБА_1 позов про встановлення юридичного факту подано за сплином двух місяців з моменту зняття з реєстрації, а саме 23 січня 2024 року (а.с. 1)

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання нею обов`язків, як члена сім`ї наймача, зокрема солідарної із наймачем майнової відповідальності щодо сплати комунальних платежів, як до смерті основного квартиронаймача так і перед зверненням до суду з цим позовом.

Позивачем так само й не надано доказів, що у неї відсутнє право власності на будь--яке житло.

Також суд звертає увагу, що за письмовими матеріалами представленими суду ніхто з сім`ї Позивача не реалізував право на приватизацію державного житлового фонду.

Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартири (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнату у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (стаття 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Із такими заявами Позмивач не зверталася, а так само й не надано доказів, що за життя її батьки реалізували своє право на приватизацію спірної квартири, та у зв"язку із цим позивач як спадкоємець першої черги має право на реалізацію свого права користування житлом.

Отже встановлені судом обставини виключають можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту того, що ОСОБА_1 має право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту як "доведення поза розумним сумнівом", проте цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Позивачем в ході розгляду справи не було доведено факт постійного її проживання у спірній квартирі, позивач мала на праві користування інше житло, в якому була зареєстрована з 27 квітня 2010 року та знялася з реєстрації напередодні звернення до суду з позовною заявою, а тому дані обставини вказують на те, що позивач не набула права користування спірним жилим приміщенням.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними по справі доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення юридичного факту - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено 29 квітня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_5 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2

- відповідач: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42.

Суддя: О. В. Чайкіна