Справа №183/3071/24
Провадження №2/333/2475//25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючої судді Круглікової А.В.,

при секретарі судового засідання Майсак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306

до відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) заборгованості за договором позики в сумі 41601грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви-анкети № 3327766 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію») укладено договір надання позики, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту № /2, на виконання умов якого відповідач отримав кредит від ТОВ «ІНФІНАНС» в сумі 3 450 грн. Право вимоги за вказаним договором позивач отримав на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01. Як вказує позивач, відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого, за останнім обліковується заборгованість в сумі 3 450 грн. основного боргу по кредиту та 38 151 грн. відсотків за користування кредитом. Враховуючи добровільну не сплату відповідачем вказаної вище заборгованості, позивач просить суд позов задовольнити.

Заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11.11.2024 у справі № 183/3071/24 позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 3 450 грн. за тілом кредиту, 38 151 грн. відсотків за користування кредитом, 3 028 грн. судового збору та 13 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою від 11.03.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 11.11.2024 у справі № 183/3071/24 задоволено, вказане заочне рішення скасовано, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, 25.12.2024 на адресу суду надійшло клопотання за підписом відповідача про розгляд справи без участі відповідача. Також, 03.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого ОСОБА_1 визнає позовні вимоги за кредитним договором № /2 в розмірі 3 450 грн, тобто не оспорює факт укладення договору та користування кредитними коштами. Відповідач вказує, що дія кредитного договору закінчилась, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Отже, враховуючи, що позивачем нараховані проценти за користування кредитом за межами строку дії спірного договору, відповідач просить суд у задоволенні вимоги в частині відсотків за користування кредитом відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного вище Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом, 06.11.2022 року ОСОБА_1 на підставі заяви-анкети № 3327766 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію») укладено договір надання позики, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту № /2 від 21.10.2020, на виконання умов якого відповідач отримав кредит від ТОВ «ІНФІНАНС» в сумі 3 450 грн., зі строком користування кредитом - 30 днів та відсотковою ставкою в розмірі 1,225% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.

Факт укладення вказаного вище договору та виникнення між ОСОБА_1 і ТОВ «ІНФІНАНС» кредитних зобов`язань не заперечувався відповідачем в ході розгляду цієї справи.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

16.12.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16.12.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договором фінансового кредиту № /2, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Також з матеріалів справи слідує, що 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого позивачем у цій справі набуто право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /2.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, зобов`язання з надання відповідачу суми кредиту в розмірі 3 450 грн. ТОВ «ІНФІНАНС» виконано в повному обсязі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції за сплату від 06.11.2020 № 71485983. Даний факт не заперечувався відповідачем в ході розгляду цієї справи.

Водночас, матеріали справи свідчать, що відповідач прийняті на себе зобов`язання зі сплати основного боргу по тілу кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором від 21.10.2020 року № /2 в розмірі 3450 грн. - за основною сумою боргу та 38 151 грн. суми заборгованості за щомісячними відсотками за період з 16.12.2021 по 09.01.2023.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку дії спірного договору, оскільки сторони обумовили строк його дії 3 роки, тобто строк до 21.10.2023.

Крім того, умовами п.п. 6.1., 6.2. Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», з якими погодився відповідач, укладаючи спірний договір, сторони узгодили, що проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі, виходячи з максимальної відсоткової ставки, з урахуванням положень 7.3. Правил. Розмір процентів за користування поточним фінансовим кредитом залежить від суми та строку отриманого фінансового кредиту, а також від здійснення Позичальником Пролонгації, а також у випадку неналежного виконання умов договору та нараховується за один календарний день від залишку суми основного боргу в день такого нарахування згідно загальних умов надання першого та наступного кредиту, вказаних у договорі.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження повернення Позичальником кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у договорі, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення позивачем проценти за користування кредитом за період з 16.12.2021 по 09.01.2023 в сумі 38 151 грн. нараховані у відповідності до умов спірного договору та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal». А тому, доводи відповідача в цій частині є неспроможними та не приймаються судом.

Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 наведеної вище заборгованості за кредитним договором є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано копії договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 02-01/2023, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію від 09.02.2024 № 413000008, заявку на надання юридичної допомоги від 07.02.2024 № 1129; Витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 4 000 грн. У задоволенні іншої частини витрат на правничу допомогу судом відмовляється.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 3 028 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. за тілом кредиту, 38 151 (тридцять вісім тисяч сто п`ятдесят одну) грн. відсотків за користування кредитом, 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова