Справа №534/2583/24
Провадження №2/534/769/24
29 квітня 2025 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області
в складі : головуючого судді Комарової Д.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Віднійчук І.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики з урахуванням індексу інфляції та понесені судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 липня 2024 року між ОСОБА_1 (Позивач) та ОСОБА_2 (Відповідач) було укладено договір позики, за умовами якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти в розмірі 1 950 USD (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят доларів США), а Відповідач зобов`язався повернути зазначену суму до 25 серпня 2024 року.
На підтвердження укладення договору надано розписку, написану Відповідачем власноручно у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт передачі коштів у розмірі 1 950 USD.
Відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення коштів у встановлений договором строк, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 1950,00 USD у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 15 жовтня 2024 року, що становить 81 537 грн 77 коп, з урахуванням інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.12.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач та його представник подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 29.04.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 26 липня 2024 року між ОСОБА_1 (Позивач) та ОСОБА_2 (Відповідач) було укладено письмовий договір позики, за умовами якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти в розмірі 1 950 USD (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят доларів США), а Відповідач зобов`язався повернути зазначену суму до 25 серпня 2024 року.
На підтвердження укладення договору надано оригінал розписки, написаної Відповідачем власноручно.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Враховуючи, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав.
Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.
Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника.
Отже, під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму у встановлений строк.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 1 950 USD є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки договір укладено в іноземній валюті (USD) і сторони не передбачили перерахунок у гривні, суд вважає за доцільне стягнути суму саме в доларах США, як це передбачено умовами договору.
Вимога Позивача про стягнення інфляційних втрат не підлягає задоволенню, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування застосовуються лише до гривневих зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Позивач вимагав стягнути 81 537 грн 77 коп. (що включає основну суму боргу в гривневому еквіваленті та інфляційні втрати).
Суд задовольняє вимогу лише в частині основної суми боргу (19 50 USD), тобто приблизно 98,52% позовних вимог. Відповідно, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно цій частці, а саме у сумі 1 192 грн 87 коп.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 211, 263-265, 354 ЦПК України, статтями 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позикиу сумі 1 950 (тисячу дев`ятсот п`ятдесят) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 192 грн 87 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Комарова