Справа № 307/4381/24
Провадження № 2/307/1069/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Романюк Ольга Петрівна, до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Романюк Ольга Петрівна, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів. В позовній заяві представник зазначила, що 22 серпня 2012 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстровано у виконавчому комітеті Ганичівської сільської ради та про що складено актовий запис №25. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тячівського районного суду від 17 січня 2019 року у справі №307/2985/18 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та зобов?язано стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 02 жовтня 2018 року. Дане рішення набрало законної сили 18 лютого 2019 року. На даний час вихованням та повним утриманням неповнолітніх дітей займається лише позивачка, а відповідач не цікавився ними взагалі. Тому позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з наступних підстав. Представник зазначає, що вихованням неповнолітніх дітей займається лише мати, це підтверджується наступними доказами: актом обстеження житлово-побутових умов дворогосподарства від 28 травня 2024 року, де зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - батько заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - заявник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - донька. Крім того, у акті зазначено, що колишній чоловік заявниці ОСОБА_2 , 1994 року народження, фактично не проживає за даною адресою більше 8 років та не підтримує зв?язок з дітьми, жодної інформації про його місцеперебування немає. Також зазначає, що депутатом Нересницької сільської ради ОСОБА_7 проведено обстеження дворогосподарства в АДРЕСА_2 та виявлено, що за даною адресою проживають мати ОСОБА_8 , 1968 року народження, і разом з нею проживають її донька ОСОБА_9 , 1993 року народження, ОСОБА_10 , 2002 року народження; син ОСОБА_2 , 1994 року народження, більше 8 років не проживає на території Ганичівського старостинського округу № 5 та місце його знаходження не відоме. Згідно характеристик Нересницького ліцею ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зарекомендували себе як дисципліновані, виховані та працелюбні учні, добре навчаються. Мати ОСОБА_1 бере участь у житті класу, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дітей. Батько, ОСОБА_2 у вихованні дітей участі не бере. З класними керівниками жодного разу на зв?язок не виходив, на батьківські збори не з?являвся. Довідками Нересницької амбулаторії підтверджується, що діти разом з матір?ю відвідують амбулаторію з метою профілактики та по захворюванню, діти доглянуті, батько ніколи з дітьми не приходив. Також до позовної заяви додаються пояснення ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , яка є сусідкою ОСОБА_1 та повідомила, що вже більше 8-ми років не бачила її колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Крім того, ствердила про те, що ніхто із сусідів спілкування з ним не має та місце його перебування нікому не відоме. Такі ж пояснення додаються до позовної заяви, надані іншою сусідкою ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Тячівським відділом ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стверджено, що відповідач жодних коштів у рахунок сплати аліментів позивачці не сплачував, оскільки станом на травень 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_5 у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 204000 гривень. Отже, на думку позивачки та враховуючи все вищевикладене, звертаючи увагу на документи та докази, що додані до позовної заяви вбачається, що батько не цікавиться життям дітей, не бере участі в їх вихованні та не виконує батьківських обов?язків, відтак позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є підтвердженими та обґрунтованими. Крім того, виходячи з приписів Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» вбачається, що з 1 січня 2024 року для дітей віком до 18-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 3196 гривень. На час ухвалення судом рішення, 17 січня 2019 року, прожитковий мінімум відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, а з 01 грудня - 2218 гривень. Мінімальна заробітна плата на даний час складає 8000 гривень. Тому враховуючи вище наведене та те, що відповідач є молодим за віком, працездатним, має можливість працювати та у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання дітей по 4000 гривень у місяць на кожну дитину.

Просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Романюк О.П. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити,а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ста. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 22 серпня 2012 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року в цивільній справі №307/2985/18 було розірвано (а.с.11-12).

Також встановлено, що під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 , та серії НОМЕР_2 (а.с.8-9).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року в цивільній справі №307/2985/18 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_2 , в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 02 жовтня 2018 року (а.с.11-12).

В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 28 травня 2024 року депутатом Нересницької сільської ради, зазначено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . Під час обстеження встановлено, що за даною адресою проживають: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - батько заявниці, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - батько заявниці, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - донька. Також за вказаною адресою проживала мама заявниці ОСОБА_13 , яка ІНФОРМАЦІЯ_10 померла. Колишній чоловік заявниці ОСОБА_2 , 1994 року народження, фактично не проживає за вказаною адресою більше 8 років та не підтримує зв`язок з дітьми, жодної інформації про його місце перебування немає (а.с.13).

В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 27 травня 2024 року депутатом Нересницької сільської ради, зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає в АДРЕСА_2 . Під час обстеження встановлено, що за даною адресою проживають: мати ОСОБА_8 , 1968 року народження, її доньки ОСОБА_9 , 1993 року народження та ОСОБА_10 , 2002 року народження, син ОСОБА_2 , 1994 року народження, який більше 8 років не проживає на території Ганичівського старостинського округу №5 (а.с.14).

З характеристики Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 червня 2024 року за №95 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється ученицею 4 А класу Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Зарекомендувала себе як дисциплінована, вихована, працелюбна учениця. Навчається у повну міру, має добру зорову, слухову пам`ять. Добре запам`ятовує програмовий матеріал, гарно декламує вірші. Виявляє образне, конкретне та логічне мислення. На уроках завжди уважна та активна. Любить уроки математики, читання та мистецтва. Активно приймає участь у різних конкурсах. Є учасницею музичного, фольклорного ансамблю «Джерельце». Має добрий фізичний розвиток. ОСОБА_5 - скромна, весела, товариська дівчинка. Навчальний програмовий матеріал засвоїла на достатньому рівні. До уроків завжди підготовлена на високому рівні, домашні завдання виконує завжди. Користується повагою та авторитетом серед ровесників. Має багато друзів та підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. За чотири роки навчання батько жодного разу не був у школі і не цікавився життям та навчанням своєї дочки. Як класний керівник з батьком вона не знайома. На всіх батьківських зборах була присутня мама учениці ОСОБА_1 (а.с.15).

З характеристики Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 червня 2024 року за №96 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється учнем 5 Б класу Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Зарекомендував себе як здібна, розумна дитина. Хлопець має достатній навчальний потенціал, але не в повній мірі його реалізовує. Виявляє конкретне мислення. Вчиться в міру своєї можливості. Має навчальні досягнення середнього рівня. Має добрий загальний фізичний розвиток. Характеризується як спокійний, доброзичливий, врівноважений, вихований учень, який дотримується загальних правил для учнів. Прагне до самостійності. Має власну думку. З повагою ставиться до товаришів і старших за себе. Рівний у відносинах з усіма. Користується авторитетом серед однокласників. Бере активну участь у громадському житті ліцею та класу. Добре грає у футбол та інші спортивні ігри, проявляє кмітливість. Мати ОСОБА_1 бере участь у житті класу, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько ОСОБА_2 , у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв?язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.16).

В довідці комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги Нересницької амбулаторії загальної практики сімейної медицини за №245 зазначено, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує амбулаторію з метою профілактики. Дитина здорова та доглянута. Батько ніколи не приходив з дитиною (а.с.17).

В довідці комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги Нересницької амбулаторії загальної практики сімейної медицини за №246 зазначено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує амбулаторію з метою профілактики. Дитина здорова та доглянута. Батько ніколи не приходив з дитиною (а.с.17).

Згідно довідки виконавчого комітету Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 28 травня 2024 року за №156/11-16 до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , входять: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

В письмових поясненнях ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначено, що вони являються сусідами ОСОБА_1 , і вони вже більше восьми років не бачили її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а також ніхто із сусідів спілкування з ним не підтримує та нікому не відомо про місце його перебування (а.с.19-20).

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 24 травня 2024 року за №37883/24.7.37, виданим Тячівським ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підтверджується, що станом на 24 травня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 становить 204000 гривень (а.с.21).

Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради від 22 листопада 2024 року за №888/11-14 дано згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_2 , відносно малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31-32).

Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)».

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що на даний час відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також з позивачкою ОСОБА_1 оскільки не перебуває у шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 .

Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради від 22 листопада 2024 року за №888/11-14, яким дано згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_2 , відносно малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він не достатньо обґрунтований та не свідчить про умисне ухилення відповідача ОСОБА_2 від утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим потребує застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що матеріалами справи не доведено факт умисного ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своїх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей не має, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід відмовити.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків у даному випадку жодного правового значення не мають.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану когось із них.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в межах заявлених позовних вимог суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітніми сином та донькою та сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача.

Разом з цим, з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки.

А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, розміру прожиткового мінімуму на дитину, який значно збільшився з моменту присудження аліментів, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до їх повноліття, а в іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід розділити між сторонами.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 247, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.7, 141, 150, 155, 157, 164, 180, 182, 184, 192 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_4 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до їх повноліття.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів, - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 гривні 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи :

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженка та зареєстрована в АДРЕСА_1 , України, РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_2 , України,РНОКПП - НОМЕР_3 .

Третя особа - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради Закарпатської області, адреса: 90540, с. Нересниця, вул. Грушевського, 25, Тячівського району, Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 1 травня 2025 року.

Головуючий В.І. Бобрушко