Справа № 331/7147/24
Провадження № 2-о/331/59/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Т.М., ОСОБА_5 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя померла мати заявника, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Заповіту ОСОБА_6 не залишила, тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Після смерті ОСОБА_6 залишилися наступні спадкоємці першої черги за законом (діти): ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 20.11.1979 року проживала ОСОБА_1 , донька спадкодавця, та ОСОБА_4 , онук спадкодавця. Реєстрація місця проживання спадкодавця ОСОБА_6 за іншою адресою АДРЕСА_1 , яка відбулась з 03.10.2021 року, мала формальний характер, та пов`язана із проханням сестри заявника ОСОБА_3 зареєструватися у вказаній квартирі, з метою реєстрації особи з пільгами для сплати комунальних послуг. За адресою реєстрації ОСОБА_6 ніколи не проживала. На підставі заяви ОСОБА_1 нотаріусом Бахматською Т.М. було заведено спадкову справу № 165/2024 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2024 року № 1286/02-31 приватним нотаріусом Бахматською Т.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що у спадковій справі № 165/2024, розпочатій 11.10.2024 року, відсутній документ, який би підтверджував факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Тому, для захисту своїх спадкових прав, заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із своєю матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_6 , на час відкриття спадщини у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2024 року було відкрито провадження по справі.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, заяву підтримують в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Запорізької міської територіальної громади в особі ЗМР в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, у разі доведення всіх обставин винести у справі законне рішення.

Заінтересована особа приватний нотаріус Бахматська Т.М. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, раніше надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заяв не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.10.1963 року.

23.12.1989 року між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.12.1989 року. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині - ОСОБА_10 .

Таким чином, з аналізу вищевказаних документів, вбачається, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.01.2024 року, актовий запис № 68.

Згідно зі свідоцтвом про поховання, виданим Спеціалізованим комунальним підприємством «ВІЧНІСТЬ» Кушугумської селищної ради, ОСОБА_1 здійснила поховання померлої ОСОБА_6

04.10.2024 року, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, ОСОБА_11 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. з заявою від 03.10.2024 р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої було заведено спадкову справу № 165/2024.

Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 15.10.2024 р. № 06.4-04/02/8107, за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 03.10.2002 р. по 05.01.2024 р. (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Разом з нею на день смерті був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці майна померлої ОСОБА_6 у володіння спадковим майном не вступали та із заявами про прийняття спадщини до органів нотаріату не зверталися.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2024 року № 1286/02-31 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. відмовлено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відсутній документ, який би підтверджував факт її постійного проживання разом із спадкодавцем.

Згідно із довідкою Голови правління ОСББ «Переможець-2016» Тимофєєва О.В. за вих. № 1/10 від 25.10.2024 р., виданої на підставі акту про спільне проживання осіб на день смерті від 25.10.2024 р., разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька. Вони проживали разом та вели спільне господарство. Інші члени сім`ї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною адресою не проживали.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які кожен окремо зазначили, що разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 1979 року день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька. Вони проживали разом та вели спільне господарство.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно із пп. 4.12 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що заявником надано суду достатньо доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_11 зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті матері, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_11 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) разом із своєю матір`ю, спадкодавцем ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 1979 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька