Провадження № 2-др/522/64/25
Приморський районний суду м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С. розглянув в письмову провадженні (без виклику сторін) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Рішенням суду від 05.02.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю, витребування майна.

13.02.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Осипов Б.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу 20 000 грн. В судовому засіданні 05.02.2025 зробив заяву, що докази витрат подасть протягом 5 днів.

14.02.2025 ОСОБА_2 подав заяву, якою під час ухвалення додаткового рішення просив врахувати, що він є інвалідом 1 групи, його заробіток за друге півріччя 2024 року складає лише 17 880 грн. Крім того, його адвокати у справі неналежно виконували свої обов`язки, а останній адвокат Суворов О.В., отримавши гонорар у сумі 40 000 грн., самоусунувся від ведення справи.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходив з наступного.

13.10.2023 між АО «Щит» та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №1-123, а 12.02.2024 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 13.10.2023 №1-123, якою внесені зміни до відповідних пунктів Договору.

За умовами Додаткової угоди Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу з питань представництва його інтересів у суді першої інстанції у справі № 522/19458/23, в зв`язку з чим Договір про надання правової допомоги доповнено п.1.1.1 (п. 2 Додаткової угоди).

За послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням у межах п. 1.1.1 Договору, клієнт зобов`язується сплатити 20 000 грн., протягом 20 днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення, яким закінчується розгляд справи, у зв`язку з чим Договір доповнено п. 4.1.1 (п.4 Додаткової угоди).

Строк дії Договору продовжено до повного виконання сторонами свої зобов`язань (п.6 Додаткової угоди).

Згідно з Актом приймання передачі наданих правових послуг № 2 від 07.02.2025 за Договором про надання правової допомоги №1-123 від 13.10.2023, сторони підтверджують надання наступної правової допомоги Адвокатським об`єднанням:

- проведення усної консультації з питання предмету спору у справі № 522/19458/23 витрачений час 1 год;

- підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі № 522/19458/23, в тому числі аналіз та дослідження наданих клієнтом документів, пошук та вивчення судової практики Верховного Суду з аналогічних правовідносин витрачений час 6 год;

- участь у судових засіданнях у справі № 522/19458/23 (19.03.2024, 25.06.2024, 28.08.2024, 13.11.2024 та 05.02.2025), включаючи такі стадії як прибуття до суду, очікування та участь у судовому засіданні витрачений час 5 годин.

Всього витрачено 12 годин.

Представництво інтересів ОСОБА_1 в суді від імені Адвокатського об`єднання здійснював адвокат Осипов Б.В.

Доказів оплати клієнтом наданих виконавцем послуг суду не надано.

Адвокат відповідача у відзиві на позовну заяву зазначав орієнтовний обсяг понесених витрат на правничу допомогу 20 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (Постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17).

Верховний Суд часто підкреслював на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15).

Варто зауважити, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх необхідності та вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Позивач посилається лише на те, що від є інвалідом, а адвокат, який представляв його сторону діяв неналежно. Щодо недоцільності та завищення цих витрат відповідно до суті справи не надав.

Аналізуючи суть кожної з наданих адвокатом послуг, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Тобто, послугою адвоката, яка надається клієнту є, зокрема, «складання позовної заяви», яка включає в себе її створення як певного правового документа, обгрунтування позовних вимог та відповідне (письмове чи електронне) оформлення. Отже, «проведення усної консультації з питання предмету спору по справі № 522/19458/23» на яку витрачено 1 годину із загальних 12 годин часу роботи адвоката по даному пункту виконаних робіт, не є окремим видом правової допомоги, оскільки є складовою обгрунтування позовної заяви та не повинно зайво покладатись на другу сторону, як судові витрати.

Щодо послуги «підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі №522/19458/23, в тому числі аналіз та дослідження наданих клієнтом документів, пошук та вивчення судової практики Верховного Суду з аналогічних правовідносин», тривалість визначена адвокатом у 6 годин.

Суд, не оцінюючи рівня кваліфікації адвоката, аналізуючи текст відзиву на позовну заяву, вбачає, що цей відзив містить лише посилання на текст попереднього рішення суду та судову практику, яка стосується лише питання преюдиції. Подання відзиву на позовну заяву здійснено засобами електронної пошти.

Отже, підготовка та подання такого відзиву на позовну заяву очевидно не потребує заявленого часу (6 годин), а розумна тривалість підготовки та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такого процесуального документу складає менше 6 години.

Щодо участі адвоката у судових засіданнях. Участь в судовому засіданні 28.08.2024 не підтверджена, судове засідання через відсутність електроенергії не відбулось. Таким чином, підтвердженою є участь адвоката Осипова Б.В. у судових засіданнях 19.03.2024, 25.06.2024, 13.11.2024 та 05.02.2025, а підтверджена тривалість послуг відповідно складає 4 години.

Таким чином, обгрунтованою, розумною та співмірною до складності справи є тривалість витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги клієнту у даній справі 6 годин, що складає половину від заявленої тривалості 12 годин.

Оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, враховуючи відсутність заперечень позивача, керуючись критеріями, що визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України та частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України та враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмет спору, складності справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, фінансову спроможність позивача оплати власні послуги адоката на 40 000 грн., суд вважає справедливим відшкодування відповідачеві ОСОБА_1 її судових витрат на правничу допомогу за представлення її інтересів адвокатом у суді першої інстанції по цій справі в розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.

У задоволенні решти відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ярема Х.С.