29.04.2025 Справа № 756/4126/25
Унікальний номер 756/4126/25
Провадження номер 2/756/3335/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26 березня 2025 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №486963-КС-004 про надання кредиту від 22 липня 2024 року, яка утворилася станом на 20 березня 2025 року в розмірі 195031,48 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 63104,84 грн., сума прострочених платежів по процентах - 131926,64 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 22 липня 2024 рокуміж сторонами укладено Договір №486963-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду на 29 квітня 2025 року. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо випуску банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; виписку про рух коштів по рахунку, відкритому для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 22 липня 2024 року (дата видачі кредиту) по 06 січня 2025 року (дата закінчення терміну кредитування).

14 квітня 2025 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач не погоджується зі нарахуванням позивачем комсії у розмірі 10950,00 грн вважає пункт 2.5 договру нікчемним, так як нарахування комісії за обслуговування кредиту суперечить вимогам діючого законодавства та принципу справедливості. Окрім того, вважає, що розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами нарахований позивачем без врахування максимально визначеного розміру відсотків - 1% на добу.

Відповідач визнає заборгованість у розмірі 136211,35 грн., з яких: 63104,84 грн. заборгованість за тілом кредиту та 73106,51 грн. заборгованість за відсотками. Вважає, що решта позовних вимог є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Від представника позивача 14 квітня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. В якій зазначено, що заборгованість за відсотками нарахована на підставі умов укладеного між сторонами договору. Також позивач зауважує що штраф, пеню, неустойку не стягує. Також позивач вважає, що зменшення розміру нарахованих відсотків за корисування кредитними коштами виходить за межі повноваження суду. Звертає увагу, що до спірних правовідносин застосовуються п.17 Перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування". Також вважає, що позивач правомірно нарахував комісію в розмірі 10950,00 грн, на підставі п.2.5 укладеного договору, яку позичальник погасив, тому вимоги позовної заяви не містять стягнення заборговансті за комісією. Вважає, що встановлення комісії, повязаної з наданням, обслуговуванням кредиту є правом позивача, передбаченим ст.8 ЗУ "Про споживче кредитування".

ОСОБА_1 21 квітня 2025 року подав до суду заперечення у відповідь на відзив. Посилається на судову практику, якою визнано нікчемними умови кредитного договору, якими передбачено нарахування комісії за користування кредитними коштами. Тому сплачену ним комісію в розмірі 10950,00 грн, у звязку з нікчемністю умов договру просить суд зарахувати на погашення відсотків за корисутвання кредитом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В поданій заяві просить проводити розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. У відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі та врахувати його позицію щодо позовних вимог, викладену у даному відзиві.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Фактичні обставини справи

Дослідивши письмові докази, подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами.

Судом встановлено, що 22 липня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №486963-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

22 липня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію укласти Договір (оферту) про надання кредиту.

ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5911, на номер телефону НОМЕР_2 , зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті.

Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 73000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності.

Строк дії договру - 24 тиждні, до 06 счня 2025 року (п.2.3,2.7,2.13).

Сторони визначили, що денна процентна ставка становить - 1,16%. (п.2.11).

Пунктом 2.5 договру передбачено комісію за надання кредиту в сумі 10950,00 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту.

Пунктом 3.2.3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та переказав відповідачу грошові кошти в розмірі 73000,00 грн., що не заперечується відповідачем.

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача станом на 20 березня 2025 року становить 195031,48 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 63104,84 грн., сума прострочених платежів по процентах - 131926,64 грн.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Суд вважає слушними доводи відповідача, що обсяг заборгованості за відсотками нарахований позивачем за ставкою 1,16% на день, суперечить вимогам діючого на час укладання договору законодавству.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що кредитний договір між сторонами укладено 22 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то доводи сторони позивача про врахування Перехідних положень не заслуговують на увагу.

Суд приходить до висновку, що умова передбачена у пункті 2.11 укладеного між сторонами договору про встановлення денної процентної ставки 1,16 % у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

Таким чином, заборгованість відповідача по несплаченим відсоткам, з урахуванням сум погашених позичальником - 37128,49 грн, становить 86241,51грн., згідно розрахунку (73000:100х1%х169днів) - 37128,49,00 грн.

Щодо нарахування комісії.

Суд не може визнати обгрунтованими посилання сторони відповідача про нікчемність п.2.5 договору, яким передбачено комісію за надання кредиту у фіксованому розмірі 10950,00 грн. Та погоджується в цій частині з позицією позивача про правомірність їх нарахування, виходячи з наступного.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Укладаючи Договір від 22липня 2024 року, ОСОБА_1 у п. 7.4.4 ствердив, що ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та зобов`язується неухильно дотримуватися їх.

Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п.4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток №1 до Договору), які підписані ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису.

Отже, умови Договору №486963-КС-004 про надання кредиту від 22 липня 2024 року щодо розміру та порядку сплати комісії ОСОБА_1 погоджені, Закону України «Про споживче кредитування» вказані умови не суперечать, а тому заперечення сторони відповідача про здійснення зарахування сплаченого розміру комісії 10950,00 грн в рахунок погашення відсотків не підлягають задоволенню.

Також суд вважає неприйнятними твердження відповідача про нарахування позивачем відсотків позамежами строку дії договору, що спростовується дослідженим судом розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що після 06 січня 2025 року позивач не здійснював будь-яких нарахувань. А відбувалось виключно зарахування погашення коштів, які сплачував відповідач, останнє 14 березня 2025 року на суму 3000,00 грн.

На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості частково знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в загальному обсязі 149346,35 грн, з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту - 63104,84 грн., сума прострочених платежів по процентах - 86241,51 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1854,97грн, відповідно до розрахунку (149346,35х2422,40:195031).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч. 2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, офіс 411) заборгованість за Договором №486963-КС-004 про надання кредиту від 22 липня 2024 року, яка виникла станом на 20 березня 2025 року в розмірі: 149346,35 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 63104,84 грн., сума прострочених платежів по процентах - 86241,51 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1854,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик