Справа № 216/3974/19
провадження №2/216/464/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Смолдирева М.Є., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Копійка А.А., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Голівера П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першої криворізької державної нотаріальної контори, про встановлення факту прийняття спадщини, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання дій протиправними, перерозподіл спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач неодноразово уточнював та змінював позовні вимоги, в тому числі змінював відповідача у справі.

В остаточній редакції уточненої позовної заяви відповідачами у справі зазначено ОСОБА_2 та Першу криворізьку державну нотаріальну контору, суть спору - встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом та визнання права власності на частку спадкового майна.

В остаточній редакції уточненої позовної заяви від 05.07.2021 року позивач просив суд встановити факт прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, не охоплене спадковою масою, а саме: автопричепу ММЗ 81021 реєстраційний №9270ДП. Визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Першої Криворізької нотаріальної контори Уколовою Н.М. на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на домоволодіння з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані в реєстрах № НОМЕР_1 , шляхом здійснення перерозподілу спадщини між спадкоємцями ОСОБА_4 (дружиною спадкодавця), ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (синами спадкодавця) в рівних частинах за законом, оскільки після відкриття спадщини він безперервно користувався спадковим майном. (т.1 а.с. 184-186).

23.07.2021 року відповідач ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина і яку прийняли, як спадкоємці першої черги за законом, його дружина ОСОБА_4 та його син ОСОБА_1 (чоловік ОСОБА_2 ). Натомість, ще один спадкоємець першої черги після померлого - ОСОБА_1 спадщину не прийняв. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, заведеної нотаріусом після смерті ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , на момент смерті якої разом з нею постійно проживав син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після померлої, як спадкоємець першої черги за законом, що на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Позивач ОСОБА_1 , який теж був спадкоємцем першої черги за законом, спадщину, що відкрилася після смерті матері - ОСОБА_4 , не прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік відповідачки ОСОБА_1 . Як спадкоємець першої черги за законом, ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, а через 6 місяців із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколова Н.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно». Поряд з цим, оригінали правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, а також оригінали документів на транспортні засоби знаходяться у позивача - ОСОБА_1 , який надати вказані документи категорично відмовляється. З огляду на зазначене, відповідачка у березні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування. (т.1 а.с. 188-191).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2023 року провадження у справі № 216/3974/19 за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першої криворізької державної нотаріальної контори, про встановлення факту прийняття спадщини, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання дій протиправними, перерозподіл спадщини закрито.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 травня 2024 року, вищевказану цивільну справу розподілено та визначено головуючим суддю Чирського Г.М.

Ухвалою судді від 10.05.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

04.06.2024 року позивач надав до суду клопотання про витребування доказів, а саме: просив суд витребувати з Відокремленого структурного підрозділу «Криворізька філія державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області» детальну інформацію у тому числі, але не виключно: засвідчена копія довіреності Філінюка Ігната Андрійовича у період з 1999 - 2000 рр. щодо передачі в управління та/або користування автопричепу ММЗ 81021 реєстраційний №9270ДП свідоцтво ЯАА №433469 від 07.07.1998 року; записи та інші відомості щодо вчинення нотаріальної дії, довіреності складеної від імені ОСОБА_3 у період з 1999 - 2000 рр.

13.06.2024 року представник відповідача адвокат Голівер П.В. подав до суду письмове клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати з Першої криворізької державної нотаріальної контори наступне: спадкову справу, яка була заведена державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ; спадкову справу, яка була заведена державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 . Крім того просив витребувати з Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу цивільну справу № 216/2092/16-ц, відкриту за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та оглянути її матеріали в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та частково задоволено клопотання представника відповідача. Постановлено витребувати: з Відокремленого структурного підрозділу «Криворізька філія державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області» детальну інформацію у тому числі, але не виключно: засвідчену копію довіреності ОСОБА_3 у період з 1999 - 2000 рр. щодо передачі в управління та/або користування автопричепу ММЗ 81021, реєстраційний № 9270ДП, свідоцтво НОМЕР_2 від 07.07.1998 року; записи та інші відомості щодо вчинення нотаріальної дії, довіреності складеної від імені ОСОБА_3 у період з 1999 - 2000 рр.; витребувати з Першої криворізької державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; спадкову справу після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 21.08.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду. Крім того, задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Відповідач та її представник у судовому засіданні прохали відмовити в задоволенні позову повністю, позовні вимоги не визнають.

Представник Першої криворізької державної нотаріальної контори, будучи повідомленим належним чином, у судове засідання не з`явився.

Заслухавши сторони, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 05.04.2000.

За матеріалами наданої суду спадкової справи № 529, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_3 , останній своїм майном не розпорядився, заповіту не залишив. За життя ОСОБА_3 належало 1/2 частка домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1, земельної ділянки площею 0,0506 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автопричепу моделі ММ381021, 1989 року випуску.

Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли його дружина - ОСОБА_4 та його син - ОСОБА_1 . Позивач та ОСОБА_1 є рідними братами.

Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2006 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я:

- ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 07.07.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1847 (1/4 частка).

- ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 07.07.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1845 (1/2 частка); свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого 07.07.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1843 (1/4 частка).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 12.05.2009 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з жилого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1., та яку прийняв, як спадкоємець першої черги за законом, син померлої - ОСОБА_1 , який на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем.

Суд відхиляє аргументи позивача, що після смерті матері ОСОБА_4 , він та ОСОБА_1 не зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як була домовленість щодо користування спадковим майном. Оскільки, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав і померлою матір`ю, а отже прийняв спадщину.

За життя, ОСОБА_1 також належав транспортний засіб марки Volkswagen Passat (Фольксваген Пасат), 1986 року випуску (шасі номер НОМЕР_6 ), двигун номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9 від 06.12.1996 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 від 28.12.2018 року.

За матеріалами наданої суду спадкової справи № 21-2016, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_1 , за життя останній своїм майном не розпорядився, заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом майна ОСОБА_1 є дружина останнього ОСОБА_2 , яка 27.01.2016 року звернулась до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Також із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 26.01.2016 року звернувся позивач ОСОБА_1 . Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2017 року позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було залишено без розгляду (справа № 216/2092/16-ц).

Так, правовідносини, які виникли між сторонами за уточненим позовом від 05.07.2021 р., підтриманим позивачем, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України (в редакції 2003 року), ЦК УРСР (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про власність», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст.21 цього Кодексу, - ст.525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст.ст.1296, 1297 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до пункту 112 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція), видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Згідно Інструкції (п.113), доказами вступу в управління або володіння спадковим майном може бути в тому числі: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Наведені вище правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі №305/235/17, від 20 липня 2020 року по справі №735/1521/18, від 25 листопада 2020 року по справі №631/1153/13-ц, від 05 березня 2021 року в справі №585/2993/17, від 24 березня 2021 року по справі №202/2792/19, від 07 квітня 2021 року по справі №701/472/19, від 02 грудня 2021 року по справі №573/2246/20, від 22 лютого 2023 року по справі №678/1119/21, від 17 травня 2023 року по справі №388/383/18, від 28 червня 2023 року по справі №303/1176/17, від 12 липня 2023 року по справі №630/1118/21.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Так, Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2023 року, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.08.2023 року залишено без змін, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування - первісний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на садибу (домоволодіння), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку А-1, літньої кухні Б, погрібу В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі №1; визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку (для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель) площею 0,0506 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки Volkswagen Passat (Фольксваген Пассат), 1986 року випуску (шасі номер НОМЕР_6 ), двигун номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб тип автопричіп моделі ММ381021, 1989 року випуску (шасі номер НОМЕР_11 ,) реєстраційний номер НОМЕР_12 . У задоволенні зустрічного позову відмовлено (справа № 216/942/17).

Таким чином, суд вважає, що обставини справи, які були встановлені у справі №216/942/17 та яка переглядалася апеляційним судом, має істотне значення під час розгляду даного позову. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були учасниками і цієї справи, і справи №216/942/17, а тому ті обставини, які встановлені у мотивувальній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 30.08.2023 року мають юридичні наслідки, як для позивача, так і для відповідачки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у справі №216/942/17, були встановлені наступні обставини, що відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Таким чином, відсутність реєстрації права власності на землю та домоволодіння за ОСОБА_9 в установленому законом порядку не є перешкодою для реалізації ОСОБА_2 права на прийняття спадщини після смерті свого чоловіка.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, зробленими КЦС ВС у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц.

Крім того, твердження апелянта про те, що він фактично прийняв спадщину після смерті матері та батька не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема немає даних про те що він звертався з відповідною заявою до нотаріальної контори.

Таким чином, наявність інших спадкоємців, які б в установленому законом порядку та строк прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Отже, з наведеного вище слідує, що спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка складається із 1/2 частка домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1, земельної ділянки площею 0,0506 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автопричепу моделі ММ381021, 1989 року випуску (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_13 ), як спадкоємці першої черги за законом в силу ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час відкриття спадщини) у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 , фактично вступивши протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління та володіння його спадковим майном, оскільки на день смерті чоловіка та батька були зареєстровані та проживали разом з ним, але юридично своїх спадкових прав не оформили. Інші спадкоємці на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 не проживали, в установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після його смерті не звертались. Докази їх фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_3 в матеріалах справи також відсутні.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не спростовують зазначені висновки суду та з достовірністю не свідчать про проживання позивача разом з батьком та матір`ю на момент смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки, заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, позивач не подавав, письмової згоди інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_1 ), на подання нотаріусу спадкоємцем ОСОБА_1 , який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини, немає, а тому відсутні правові підстави для спадкування ним майна померлого ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, залишивши понесені судові витрати за позивачем відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259ч.6, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю за необґрунтованістю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2025 року, його фіксування не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суддя Г.М. Чирський