Справа № 348/248/18
Провадження № 22-з/4808/34/25
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р.П.
Суддя-доповідач Максюта
29 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,
секретаря Петріва Д.Б.,
з участю представника ОСОБА_1 адвоката Неште А.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_2 про ухвалення дотаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 року позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні дорогою місцевого значення, яка іменується «вул. Федьковича», шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , демонтувати металеву огорожу, фундамент огорожі, стовпчики та ворота, встановлені ним на дорозі, визначеній детальним планом території, біля свого домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не вчиняти у майбутньому будь-яких перешкод в користуванні дорогою місцевого значення, визначеною детальним планом території, яка іменується « АДРЕСА_1 , біля свого домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . Стягнуто із ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 1409 грн 60 коп сплаченого судового збору (а.с. 11-15, том 3).

Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 18 липня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 28 800 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги (а.с. 35-37, том 3).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 рокубез змін (а.с.172-176, том 3).

Від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву обґрунтовує тим, що за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу останнього, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 року без змін. При цьому суд не вирішив питання про судові витрати. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції його представник адвокат Госедло О.Д. заявив про стягнення судових витрат та про подання відповідних доказів щодо понесених витрат впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення. Ним здійснено оплату за надання професійної правничої допомоги в розмірі 14 500,00 грн, на підтвердження чого надає додаткову угоду від 14.10.2024 року до Договору про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2025 року, квитанції до прибуткового касового ордера №34 від 26.11.2024 року та №01 від 22.03.2025 року. Просить ухвалити додаткове рішення в даній справі, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 500,00 грн (а.с.182, том 3).

Представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Неште А.І. подано запереченняна заяву про відшкодування судових витрат. Зазначає, що відповідач жодним чином не зловживав процесуальними правами, а у зв`язку із погіршенням стану здоров`я не має можливості рухатися, частково паралізований з порушенням мовлення. В даному випадку Івано-Франківським апеляційним судом ухвалено постанову 18 березня 2025 року, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат разом із доказами подана позивачем 24.03.2025 року (6 день), чим порушено строк її подання, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Крім того, позивачем здійснено підробку документів, а саме доказів, які долучені до даної заяви. Під час надання відзиву до апеляційної скарги, а також відповідних доказів, позивачем подано Додаткову угоду від 14.10.2024 року до договору №14 від 15.09.2017 року, яка значно відрізняється від поданої додаткової угоди із вказаною вище заявою, а саме пункти 2 та 3. Також ставить під сумнів Акт приймання-передачі наданих послуг та, відповідно, квитанцію до прибуткового касового ордера №24 від 26.11.2024 року, згідно якого вказані різні суми, сплачені адвокату Госедлу О.Д. Вважає, що витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг. Також звертає увагу на те, що відповідач є пенсіонер, має поганий стан здоров`я, а тому в силу своїх можливостей потребує значних витрат на підтримку стану здоров`я та не має можливості сплатити зазначену позивачем суму витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні заяви.

В судове засідання не з`явився заявник ОСОБА_2 , про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач ОСОБА_2 просив розгляд справи проводити без його участі.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Неште А.І., доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оскільки питання щодо відшкодування витрат у постанові від 18 березня 2025 року апеляційним судом не було вирішене, тому виникла необхідність в ухваленні додаткової постанови.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналогічне наведено у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 рокубез змін (а.с.172-176, том 3).

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що орієнтовний розмір понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 5000,00 грн (а.с.72-77, том 3).

У судовому засіданні апеляційної інстанції представником позивача анонсовано щодо понесення витрат на правничу допомогу та про долучення відповідних доказів протягом п`яти днів.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про пропущений процесуальний строк у п`ять днів на подання відповідної заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки таку заяву подано позивачем 24.03.2025 року (6 день), однак п`ятий день для подання заяви (23.03.2025 року) припадав на вихідний день (неділю), а заява подана у перший робочий день після останнього дня строку, тобто заяву подано у строк, визначений процесуальним Законом, а саме положеннями частини 3 статті 124 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як встановлено з матеріалів справи, документально підтверджено оплату послуг адвоката в розмірі 14500,00 гривень.

Так, у матеріалах справи наявні договір №14 про надання правової допомоги від 15.09.2017 року, укладений між адвокатом Госедло О.Д. та ОСОБА_2 (клієнт) (а.с.52, том 1).

Відповідно до п.2.2 Договору, Госедло О.Д. надає клієнту послуги адвоката за видами правової допомоги: представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та усіх рівнів, органах місцевого самоврядування тощо; збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення; виконання інших дій, передбачених законодавством.

Пунктом 4 Договору визначено порядок оплати послуг адвоката.

Зокрема, відповідно до п.п.4.3 за надання правової допомоги, відповідно до даного Договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін.

Крім оплати гонорару, клієнт відшкодовує адвокату витрати, понесені ним у зв`язку з виконання даної угоди. Такі витрати включають:видатки на міжнародний, міжміський, факсимільний зв`язок; фотокопіювання, транспортні та відрядні витрати; витрати на оплату парці експертів, консультантів із спеціальних питань; інші витрати, пов`язані з наданням послуг (пункт 4.6 Договору).

Так, 24.03.2025 року представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення направлено до суду документи, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу адвоката (а.с.183-185, том 1).

Додатковою угодою до Договору №14 про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2024 року, визначено вартість та порядок оплати послуг адвокату за надання професійної правничої допомоги в даній справі. Сторони дійшли згоди, що за надання правничої допомоги в Івано-Франківському апеляційному суді щодо розгляду апеляційної скарги, поданої ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2024 року та на додаткове рішення цього ж суду від 18.07.2024 року в даній справі клієнт сплачує адвокату гонорар, виходячи з наступного розрахунку: надання консультацій впродовж розгляду справи 500 грн; складання відзиву на апеляційну скаршу 3000,00 грн; складання заяв, клопотань, заперечень 1 сторінка 500 грн; участь в судовому засіданні незалежно від часу проведення судового засіданні 1 судове засідання 1500 грн. Крім того, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху 3000 грн (а.с.184, том 3).

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 22 березня 2025 року, загальна вартість наданих послуг становить 14 500,00 гривень, з яких: надання консультацій щодо захисту прав та інтересів у справі впродовж всього розгляду справи в суді апеляційної інстанції 500,00 грн; вивчення апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу 3000,00 грн; участь у проведенні судових засідань в суді апеляційної інстанції з розрахунку 1 судове засідання 1500 грн (26.11.2024, 17.12.2024, 13.02.2025, 18.03.2025) 6000,00 грн; складання заперечення на клопотання про проведення експертизи (4 сторінки х 500 грн) 2000,00 грн; гонорар успіху 3000,00 грн (а.с.185, том 3).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера №24 від 26.11.2024 року та №01 від 22.03.2025 року, ОСОБА_2 сплатив за договором №14 від 15.09.2017 року та додатковою угодою від 14.10.2024 року адвокату Госедлу О. 8000,00 грн та 6500,00 грн відповідно, разом 14500,00 грн (а.с.183, том 3).

Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи: додаткова угода до Договору №14 про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг та квитанції до прибуткового касового ордера не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачеві адвокатом в суді апеляційної інстанції та полягають у наступному: надання консультацій; вивчення апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу; участь у судових засіданнях; складання заперечень на клопотання.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід врахувати, що позивач є особою пенсійного віку, просив зменшити компенсацію витрат на правничу допомогу.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та анонсування позивачем витрат в розмірі 5000 грн, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача в загальному розмірі 5000,00 гривень грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, оскільки надання послуг охоплюється єдиним завданням, яке полягало у наданні консультацій, написанні відзиву на позовну заяву та участі адвоката у судових засіданнях.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя: АДРЕСА_1 , 5 000 (п`ять тисяч гривень), понесених на отримання правничої допомоги.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст додаткової постанови складено 30 квітня 2025 року.