КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 361/10421/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4430/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретарів судового засідання - Дячук І.М., Марченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Писанець Н.В., у справі за позовом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за договором оренди, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року представник Зазимської сільської ради Броварського району Київської області - адвокат Заворотнюк М.С. звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 28.09.2010 року між Пухівською сільською радою Броварського району Київської області (правонаступником якої є Зазимська сільська рада Броварського району Київської області) та ОСОБА_2 було укладено договір оренди.

Відповідно до умов договору оренди Пухівська сільська рада Броварського району Київської області передала в користування ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:060:0006, площа 0,5625 га за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі (цех для обробки природного каменю).

В той же час, відповідачка зобов`язалась використовувати майно за цільовим призначенням та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату в розмірі 55 591,63 грн на рік. Орендна плата вноситься щомісячно платежем по 4 632,64 грн Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконувала належним чином, тому станом на момент звернення до суду утворилася заборгованість в розмірі 272 886,85 грн.

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив: розірвати договір оренди землі від 28.09.2010 року, укладений між Зазимською сільською радою Броварського району Київської області та ОСОБА_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Зазимської сільської ради Броварського району Київської області грошові кошти в розмірі 396 169,86 грн, а також понесені судові витрати (т. 1 а.с. 1-4, 55-56).

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 28 вересня 2010 року, укладений між Пухівською сільською радою Броварського району Київської області та ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Зазимської сільської ради Броварського району Київської області заборгованість за договором оренди від 28 вересня 2010 року у розмірі 396 169 грн 86 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь Зазимської сільської ради Броварського району Київської області витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 272 грн(т. 1 а.с. 63-65).

Не погодившись із заочним рішенням суду, 18 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Слободян Ю.К. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат (т. 1 а.с. 212-221).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Вказувала, що 28 вересня 2010 року між позивачем і відповідачем було укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за №1532, згідно з п. 1.1 якого, Орендодавець, згідно з рішенням № 1310-ХХХУ1-У про надання земельної ділянки в оренду Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 31 серпня 2010 року, передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (цех для обробки природного каменю), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2.3 Договору, на земельній ділянці, що передається в оренду, знаходиться нежитлова будівля, що належить Орендарю на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого Малиновською О.Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 19 лютого 2010 року, за реєстровим №163 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2010 року, номер запису: 337, в книзі: В/1. Таким чином, орендована згідно з договором земельна ділянка призначена для обслуговування будівлі (цех для обробки природного каменю), що на ній розташована, яка перебуває у власності відповідача.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, видами господарської діяльності якої є види за кодами 69.20 - «Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування» (основний), а також 46.19 - «Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту», 77.40 - «Лізинг інтелектуальної власності та подібних продуктів, крім творів, захищених авторськими правами», 46.90 - «Неспеціалізована оптова торгівля», 69.20 - «Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування», 73.20 - «Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки», 82.11 - «Надання комбінованих офісних адміністративних послуг», 82.92 - «Пакування», 47.99 - «Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами», 47.91 - «Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет», 47.19 - «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», 20.42 - «Виробництво парфумних і косметичних засобів», 20.41 - «Виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування», 77.39 - «Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.», 68.20 - «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна».

Досі відповідач сумлінно, своєчасно та в повному обсязі сплачувала орендну плату за оренду земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0006, площа 0,5625 за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі (цех для обробки природного каменю). Це підтверджується, зокрема, квитанцією № 0.0..1 від 21.07.2021, згідно з якою, відповідачем було сплачено орендної плати на суму 105 469,00 грн 17.09.2021.

Відповідачу надійшов лист від Зазимської сільської ради за вих. № 1149/02-25, згідно з яким, «з метою дотримання вимог Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про плату за землю», Податкового кодексу України та враховуючи ст. 651 Цивільного кодексу України Зазимська сільська рада вважає за необхідне внести зміни до діючого договору в частині орендної плати, згідно чинного законодавства України». До цього листа було додано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (без зазначення в ньому номера і дати), за яким, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що є предметом договору, становила 2 632 357,91 грн, що аж на 1 838 191,75 грн перевищує грошову оцінку цієї земельної ділянки, що мала місце на момент укладення договору та існує станом на сьогодні, тобто є чинною. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.06.2024 № НВ-024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:060:0006 востаннє проводилася 27.08.2010 року і становить 794 166,16 грн, що відповідає пункту 2.4 договору. Цей факт породжує обґрунтований сумнів у достовірності документа (витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), доданого до листа позивача № 1149/02-25 від 17.09.2021, на підставі якого позивач намагався протиправно змусити відповідача до внесення змін у договір в частині збільшення розміру орендної плати.

У відповідь на цей лист відповідач 21 жовтня 2021 року надіслав листа, що підтверджується витягом з Інтернет-ресурсу УДППЗ «Укрпошта» «Відстеження пересилання поштових відправлень» №006, у якому зазначила, зокрема: «У відповідності до п.п. 4.1, 4.2 договору оренди - орендна плата становить сім відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, умовами наведеного договору сторонами узгоджено термін дії договору оренди земельної ділянки, розмір орендної плати за земельну ділянку та призначення використання наведеної земельної ділянки.…Згідно з частинами першою та другою ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Враховуючи вищенаведене, не погоджувалась з пропозицією Зазимської сільської ради Броварського району Київської області щодо внесення у односторонньому порядку змін у існуючий договір оренди земельної ділянки у частині зміни орендної плати. Одночасно вважала за доцільним зазначити, що нею як орендарем наведеної земельної ділянки, умови договору оренди виконуються своєчасно та у повному обсязі як у частині сплати орендної плати так і у частині цільового використання земельної ділянки».

У відповідь на лист відповідача позивач надіслав листа №1233/02-24 від 03.11.2021, у якому наполягав «невідкладно заключити договір про внесення змін до діючого договору оренди земельної ділянки в частині зміни орендної плати», а також зазначив, що у разі незгоди відповідача буде вимушеним звернутися до суду для внесення змін до договору оренди земельної ділянки в судовому порядку.

Зауважувала, що згідно з ч. 1 ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відтак для внесення змін до договору позивач та відповідач мали би, за умови взаємної згоди, укласти додаткову угоду про зміну розміру орендної плати у складній письмовій формі, тобто з нотаріальним посвідченням, про що позивач не згадував у своїх листах до відповідача. Наведене свідчить про намір позивача неправомірно збільшити для відповідача розмір орендної плати, яка підлягає сплаті за договором. Видається, що з огляду на те, що позивачу не вдалося таким чином збільшити розмір орендної плати, позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення боргу та розірвання договору оренди землі, не скориставшись попередньо процедурою внесення змін до договору оренди земельної ділянки в судовому порядку.

З 13 лютого 2014 року відповідач не використовує вищезгадану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , в господарській діяльності та будь-яка господарська діяльність у вказаній будівлі не здійснювалася, відтак відповідач не отримує від неї доходів. Відповідач неодноразово повідомляла позивача про те, що з початку повномасштабного вторгнення відповідач виїхала за кордон, а за адресою: АДРЕСА_1 , господарська діяльність не ведеться. 15.06.2022 року і 28.12.2022 року відповідач повідомляла про це старосту села Пухівка Писаренко А.Г. письмово та шляхом дзвінків за допомогою месенджера «Viber» за номером телефону НОМЕР_1 , що підтверджується скріншотами із застосунку «Viber», наявними в матеріалах справи. При цьому, відповідач не відмовлялася від виконання своїх зобов`язань за договором.

Згідно з п. 11.2 договору, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97- ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.11.2024 6 непереборної сили): військову агресію проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Таким чином, військова агресія та вимушений внаслідок неї виїзд відповідача за кордон є обставинами непереборної сили для відповідача по зобов`язаннях, виконання яких настало згідно з договором і виконання яких стало неможливим у встановлений Договором термін.

Вказувала, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, відтак, відповідач була позбавлена свого законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів в суді під час вирішення цієї справи та не мала можливості подати відзив на позовну заяву. Зауважувала, що в матеріалах справи відсутні повістки про виклик до суду в судове засідання, що було призначене на дату 10.06.2024 на 11:00 год., згідно з технологічним документом від 06.06.2024, та судове засідання, що було призначене на дату 14.06.2024 на 11:00 год., згідно з технологічним документом від 11.06.2024, за результатами якого було прийнято заочне рішення суду.

Вважала, що позовна заява позивача не могла розглядатися судом і підлягала поверненню з огляду на наявні для цього підстави, однак всупереч цьому було незаконно проведено судовий розгляд. Позивач подав позовну заяву до Броварського міськрайонного суду Київської області 21.11.2023, не сплативши судового збору. Хоча в позовній заяві позивач чітко зазначив: «позивачем здійснено судові витрати - судовий збір в розмірі 6 827,00 грн», в дійсності позивач не подав до суду документ на підтвердження такої сплати. 22.12.2023 Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалив позовну заяву залишити без руху та встановив для позивача строк до 04.01.2024 для усунення недоліків, але не більше 10 днів з дня отримання копії ухвали, роз`яснивши, що в разі невиконання вимог ухвали, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу. Згідно з ч. 2, 6 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Однак позивач аж 16.01.2024, тобто після закінчення процесуального строку на усунення недоліків, подав клопотання про продовження строку для подання доказів сплати судового збору до 23.01.2024, яке не було розглянуто і задоволено судом шляхом постановлення відповідної ухвали. Відтак, процесуальний строк на усунення недоліків, встановлений судом, не було продовжено. Згідно з ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 26.01.2024, тобто після закінчення строку на усунення недоліків, встановленого судом, позивач подав заяву про усунення недоліків, у якій просив залучити до матеріалів справи копію платіжної інструкції № 12 від 24.01.2024 про сплату судового збору. Таким чином, позовна заява позивача повинна була бути повернута. Однак, всупереч ст. 185 ЦПК України 26.01.2024 було відкрито провадження у справі. Таке грубе порушення імперативних норм цивільного процесуального законодавства призвело до незаконності усього судового розгляду справи, за результатами чого було прийнято незаконне оскаржуване рішення.

Крім того, документи, додані позивачем до позовної заяви, у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, тому, згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, є недостатніми. А довідка, подана позивачем 10.06.2024, не може бути прийнята до розгляду та врахована судом, оскільки одержана судом з порушенням порядку, встановленого ст. ст. 83, 175, 177 ЦПК України. Крім цього, у довідці позивач зазначає таке: «Сума податкового боргу згідно даних ДПІ на 01.05.2024 року складає 396 169,86 (триста дев`яносто шість тисяч сто шістдесят дев`ять грн. 86 коп.)». Однак у довідці не наведено розрахунку сум, що входять до цих 396 169,86 грн, підстав нарахування саме такої суми, нормативної грошової оцінки землі, виходячи з якої здійснювався розрахунок, часових періодів, за які нараховано стверджуваний податковий борг. Відтак, ці відомості залишаються невідомими, а тому сума в розмірі 396 169,86 грн не є обґрунтованою. Отже, довідка управління фінансів Зазимської сільської ради Броварського району Київської області №02-2/83 від 07.06.2024, будучи єдиним, документом, на який суд посилається як на доказ заборгованості відповідача, не може враховуватися судом з огляду на її зміст та грубо порушений порядок її подання до суду. Відтак, оскаржуване рішення ґрунтується на єдиному документі, який суд помилково врахував як доказ у справі. При цьому, позивачем не було доведено існування якого-небудь невиконання та/або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також наявності заборгованості (т. 1 а.с. 212-221).

19 січня 2025 року представник Зазимської сільської ради Броварського району Київської області - адвокат Заворотнюк М.С. подав письмові пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення районного суду залишити без змін. На обґрунтування заперечень зазначив, що орендна плата була розрахована з ціни, визначеної в договорі оренди, посилання апелянта на те, що вона не здійснює господарську діяльність та військові дії з лютого 2022 року не звільняють відповідачку від зобов`язань за укладеним договором оренди, а відповідач не довела виконання зобов`язань за договором оренди та сплати орендної плати (т. 2 а.с. 1-4).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Слободян Ю.К. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Представник позивача - Заворотнюк М.С. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи апеляційним судом були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердила в суді її представник - адвокат Слободян Ю.К. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 1 а.с. 236-241 т. 2 а.с. 59).

В судовому засіданні 30 січня 2025 року по справі було оголошено перерву до 13 березня 2025 року за клопотанням представника апелянта - адвоката Слободян Ю.К. з посиланням на розгляд пропозиції відповідачки до позивача про укладання мирової угоди (т. 2 а.с. 7-28, 38).

В судовому засіданні 13 березня 2025 року по справі було продовжено перерву до 01 травня 2025 року за клопотанням представника Зазимської сільської ради Броварського району Київської області - адвоката Заворотнюк М.С. і представника відповідачки - адвоката Слободян Ю.К. з посиланням на розгляд питання про укладання мирової угоди (т. 2 а.с. 40-50, 53-54).

30 квітня 2025 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника апелянта - адвоката Слободян Ю.К. про відкладення розгляду справи через необхідність розроблення технічної документації із землеустрою для майбутнього укладення додаткової угоди до чинного Договору оренди земельної ділянки від 28 вересня 2010 року, оформлення акту погодження меж земельної ділянки від 11 квітня 2025 року тощо. Таким чином після підписання укладення додаткової угоди до існуючого Договору оренди землі від 28 вересня 2010 року планується відмова позивача від позову в частині розірвання договору оренди. Крім того 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 самостійно сплатила орендну плату за період 2024 року у сумі 115 000 грн. (т. 2 а.с. 55-57).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

З огляду на те, що апеляційний суд продовжував перерву 30 січня 2025 року і 13 березня 2025 року, забезпечивши реалізацію прав сторін по справі, суд апеляційної інстанції відхилив клопотання сторони апелянта про відкладення (в-третє) розгляд справи.

Зважаючи на вищезазначене та положення ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відповідна правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України у справі від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13.

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.09.2010 року між Пухівською сільською радою Броварського району Київської області (правонаступником якої є Зазимська сільська рада Броварського району Київської області) та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 9-12)

Пунктом 2 договору оренди передбачено, що Пухівська сільська рада Броварського району Київської області передала в користування ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:060:0006, площа 0,5625 з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі (цех для обробки природного каменю).

Відповідно до пункту 3 договору оренди договір укладено строком на 20 років на умовах платності, розмір якої за умовами пункту 4 договору становить 55 591,63 грн на рік. Орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами по 4 632,64 грн.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 28.09.2010 року орендодавець Пухівська сільська рада Броварського району Київської області передала орендарю ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:060:0006, площа 0,5625 з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі (цех для обробки природного каменю), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (а.с. 19).

Позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами посилався на те що взяті на себе зобов`язання відповідач ОСОБА_1 за вказаним договором оренди земельної ділянки не виконує належним чином, тому станом на момент звернення до суду утворилася заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 396 169,86 грн.

На підтвердження вказаного до суду надав довідку управління фінансів Зазимської сільської ради Броварського району Київської області №02-2/83 від 07.06.2024 року, згідно з якою управління фінансів Зазимської сільської ради Броварського району Київської області підтверджує факт надходження коштів по рахунку № НОМЕР_2 , ККД 18010900 - орендна плата з фізичних осіб по ОСОБА_1 за період з 2021-2024 роки: 21.07.2021 року в сумі 105 469,00 грн. Сума податкового боргу згідно даних ДГІІ на 01.05.2024 складає 396 169,86 грн. (а.с. 52-53).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за договором оренди від 28.09.2010.

Колегія суддів погоджуєтьсяз такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідач в апеляційній скарзі посилалася на те, що сумлінно, своєчасно та в повному обсязі сплачувала орендну плату за оренду земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0006, площа 0,5625 за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі (цех для обробки природного каменю). Вказувала, що позивач намагався протиправно змусити відповідача до внесення змін у спірний договір в частині збільшення розміру орендної плати, проте відповідач не погоджувалась на такі умови. Враховуючи, що позивачу не вдалося таким чином збільшити розмір орендної плати, позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення боргу та розірвання договору оренди землі, при цьому, не скориставшись попередньо процедурою внесення змін до договору оренди земельної ділянки в судовому порядку.

Перевіривши доводи сторін у справі та матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідачка ОСОБА_1 не спростувала доводів позивача щодо невиконання зобов`язання внесення орендної плати за нарахованим позивачем періодом заборгованості протягом 2021-2024 року, отже тривала і систематична (два та більше випадків) несплата відповідачкою орендної плати в обумовлені Договором оренди порядку і строки, є істотним порушенням Договору, що має наслідком його розірвання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказала, що сплатила заборгованість за орендними платежами у розмірі 396 169,86 грн ще 18.12.2024, тобто після подачі позову і ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі, на підтвердження чого надала платіжну інструкцію №0.0..1 (том 2, а.с. 25). Тому, вважала, що вимога про розірвання договору не потягне зміни фактичних правовідносин та не буде ефективним способом захисту прав позивача.

З огляду на те, що відповідачка у повному обсязі сплатила розмір заборгованості за орендними платежами, визначений згідно даних ДГІІ станом на 01.05.2024, доводи щодо неналежності таких даних як доказу та доводи щодо безпідставності обрахування розміру заборгованості правового значення не мають, адже сплата заборгованості у повному розмірі свідчить про її визнання відповідачкою.

Оцінюючи оплату заборгованості з орендної плати після пред`явлення позову про розірвання договору оренди землі з підстави систематичної несплати орендної плати колегія суддів виходить з того, що факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди.

Сплата орендарем заборгованості з орендної плати має правове значення, якщо до моменту сплати заборгованості орендодавець звернувся з позовом про стягнення такої заборгованості. Водночас подальше погашення заборгованості - невчасно сплаченої орендної плати не спростовує факт несплати орендарем орендної плати та не впливає на можливість пред`явлення і задоволення судом позову про розірвання договору.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідачка сплатила вказану заборгованість після подачі позивачем вказаного позову і через півроку після ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування заочного рішення в цій частині.

Отже, той факт, що на після ухвалення оскаржуваного рішення районного суду погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 року у справі №918/391/23.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання договору оренди.

Посилання щодо неналежного сповіщення відповідачки ОСОБА_1 про розгляд справи районним судом є необґрунтованими з огляду на те, що у апеляційній скарзі зазначено ту ж адресу, що й в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 . Місцевий суд виконав вимоги ст. 187 ЦПК України установив, що місце реєстрації відповідачки: АДРЕСА_2 , тобто аналогічне тому, що було вказано у позовній заяві (том 1, а.с. 24-25).

Саме за вказаною адресою суд здійснював виклик ОСОБА_1 у судове засідання та судова повістка повернулася на адресу суду без вручення адресату з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (том 1, а.с. 45).

Отже, з урахуванням положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України відповідачка вважалася повідомленою належним чином, що спростовує її доводи в цій частині.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, заочне рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 01 травня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова