Провадження № 2/761/4739/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Голуб О.А.,

представника позивача ОСОБА_4.,

представників відповідачів Дмитренко К.М.,

Кияниці О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) про оскарження наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач, інтереси якого представлені адвокатом, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона), в якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати наказ від 05.03.2022 р. № 192/13-к про звільнення за прогули позивача, що виданий директором Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) Чернишовим С.В.; 2) поновити позивача на посаді старшого охоронника Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) з 05.03.2022 року; 3) стягнути з Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 березня 2022 року до дня поновлення на роботі.

Позов обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 працював в Комунальній організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) на посаді старшого охоронника. заступника керівника Оболонського районного підрозділу. 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. На момент початку військової агресії рф в Україні 24.02.2022 позивач перебував в смт. Рокитне Київської області та відразу як особа, яка має військові знання та вміння, розпочав допомагати Рокитнянській територіальній громаді в захисті від регулярних армійських підрозділів держави-агресора. Зазначає, що з початку військових дій, позивач повідомляв в телефонному режимі та за допомогою месенджерів свого роботодавця про те, що в зв`язку з поважністю причин, а саме військовими діями, які розпочалися на околицях Києва та в прилеглих до смт. Рокитне населених пунктах, не може прибути на роботу. Крім того, в період з 24.02.2022 року дорога до Києва була небезпечною, оскільки обстрілювалась військовими формуваннями рф, та наносилися постійні ракетні удари як авіацією так ракетними військами. Зазначає, що будь-яке переміщення позивача в те й період було небезпечне. 14.03.2022 року позивач отримав довідку від Рокитнянської селищної ради Київської області №531, про те, що він перебуває у групі по охороні громадського порядку в смт. Рокитне на території Рокитнянської селищної територіальної громади з 25.02.2022 року. Вказану довідку, позивач відразу надіслав за допомогою месенджера відповідальним особам Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона), та поставив їх до відома, що перебуває на території смт. Рокитне. В подальшому, 18.03.2022 року в месенджері позивач отримав інформацію від уповноважених представників Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона), що штатні працівники відповідача, які документально не підтвердили своєї участі з Збройних силах України або ж в підрозділах Територіальної оборони (за контрактом), або іншим способом не засвідчили поважні причини своєї відсутності, підлягають звільнення з роботи. Вказує, що 19.03.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 до служби в Збройних Силах України на посаду стрільця роти охорони Білоцерківського РТУКСП, ВОС-100915А, що підтверджується відповідним наказом, витяг з якого позивачем було направлено за допомогою месенджера керівнику відповідача. Однак, у відповідь, позивач отримав від керівника Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) Чернишова С.В. повідомлення, що вказані документи не виправдовують «тривалої відсутності на робочому місці». Зазначає, що 12.05.2022 року позивач дізнався про наказ щодо свого звільнення, який як виявилось, датований 05.03.2022 року без належних на те правових підстав. На думку представника позивача, звільнення позивача за прогули 05 березня 2022 року проведено незаконно, оскільки він був відсутній на робочому місці з поважних причин та з об`єктивних, незалежних від його волі обставин, які виключають вину позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2022 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.08.2023 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що станом на 24 лютого 2022 року позивач працював в Комунальній організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона») старшим охоронцем. Згідно наказу № 48 від 26.01.2022 року позивачу надано оплачувану відпустку у зв`язку з навчанням тривалістю 17 календарних днів з 14.02.2022 року по 02.03.2022 року на підставі довідки-виклику Білоцерківського національного аграрного університету № 377 від 01.10.2021 року та заяви ОСОБА_1 про надання відпустки. Зазначає, що наказом № 113 від 24.02.2022 року позивача відкликано з відпустки, термін виходу на роботу 25.02.2022 року та перенесено термін надання залишку відпустки в зручний для працівника час, за узгодженням з керівництвом організації, після закінчення воєнного стану. Крім того, позивача було повідомлено про необхідність з`явитись на роботу. Вказує, що для підтвердження факту місця перебування позивача з 14.02.2022 року ректор Білоцерківського національного аграрного університету направлено запит щодо перебування на заняттях, сесії студента вечірньої/заочної форми навчання V курсу факультету права та лінгвістики. Відповідачем було отримано відповідь лист № 01-12-/546 від 26.07.2023 року, про те що наказом Університету від 14.02.2022 року № 22/3 та згідно з графіком навчального процесу була проведена лабораторно-екзаменаційна сесія для студентів 5-го курсу заочної форми навчання та спеціальністю «Право» з 14.02.2022 року по 02.03.2022 року. Однак, враховуючи погіршення епідеміологічної ситуації в країні та рекомендації Міністерства освіти та науки України, наказом ректора Білоцерківського національного аграрного університету від 02.02.2022 року № 49/0 було запроваджено перехід на навчання за дистанційною формою для здобувачів вищої освіти денної та заочної форм навчання. Вказує, що позивачу було відомо з 02.02.2022 року, що навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті відбуватиметься дистанційно, але він не повідомив роботодавця КО «Муніципальна охорона» про дистанційне навчання, отримав грошові кошти та незаконно взяв оплачувану відпустку. Крім того, чинним законодавством не передбачено надання додаткової оплачуваної відпустки працівникам, які навчаються дистанційно. При цьому, позивач стверджує, що він в цей період здійснював охорону громадського порядку у смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області та надає дві довідки під одним номером і датою з різним змістом. Зазначає, що позивач не повернувся на роботу, не приступив до виконання своїх трудових обов`язків 03,04 та 05 березня 2022 року відповідачем були складені акти відсутності на робочому місці позивача. 05.03.2022 заступником начальника Департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів КО «Муніципальна охорона» Пасем П.В. складено доповідну записку про відсутність позивача у підпорядкованому підрозділі з 03.03.2022 до 05.03.2022. Про свою можливу відсутність позивач не попереджав, заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати не писав. З доповідної записки заступника начальника управління контролю І. Добриніна від 05.03.2022 вбачається, що проведеною перевіркою встановлено відсутність на робочому місці старшого охоронника відділу охорони об`єктів департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів ОСОБА_1 з 03.03.2022 до 05.03.2022, що підтверджується відповідними актами, складеними 03.03.2022 - 05.03.2022 р.р.. Зазначає, що у телефонній розмові позивач повідомив, що охороняє громадський порядок у смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області, на роботу виходити не планував, будь-які документи щодо належності до територіальної оборони та/або поважності причин відсутності на роботі надати відмовився. 05.03.2022 року першим заступником директора з операційної діяльності Кацубо О.М. складено довідку за № 110-80/51 про відсутність позивача на роботі в КО «Муніципальна охорона» в період з 03.03.2022 по 05.03.2022 без засвідчення поважних причин своєї відсутності. На підставі довідки про відсутність на роботі від 05.03.2022 № 110-80/51, наказом директора КО «Муніципальна охорона» від 05.03.2022 № 192/13-к позивача звільнено за численні прогули без поважних причин згідно ч. 4 ст. 40 КЗпП.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2024 ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року про залишення позову без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював в Комунальній організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) на посаді старшого охоронника.

Згідно з наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) від 26 січня 2022 року № 48 ОСОБА_1 надано оплачувану відпустку тривалістю 17 календарних днів з 14.02.2022 р. по 02.03.2022 р..

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» КО «Муніципальна охорона) від 24 лютого 2022 року № 113 відкликано ОСОБА_1 із навчальної відпустки, термін виходу на роботу 25.02.2022 р., та перенести термін надання залишків відпусток в зручний для працівника час, за узгодженням з керівництвом організації, після закінчення воєнного стану.

03 березня 2022 року, 04 березня 2022 року та 05 березня 2022 року комісією в складі трьох співробітників відповідача складено акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, до посадових осіб КО «Муніципальна охорона» з приводу невиходу на роботу не звертався, причини відсутності не відомі.

За змістом службової записки заступника начальника планово-економічного відділу Сергія Пуголовка від 04 березня 2022 року, у телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що охороняє громадський порядок у с.м.т. Рокитне Білоцерківського району Київської області, на роботу виходити не планує, будь-які документи щодо належності до територіальної оборони та/або поважності причин відсутності на роботі надати відмовився.

За змістом доповідної записки заступника начальника управління контролю Ігоря Добриніна від 05 березня 2022 року, ОСОБА_1 у телефонній розмові повідомив, що охороняє громадський порядок у с.м.т. Рокитне Білоцерківського району Київської області, на роботу виходити не планує, будь-які документи щодо належності до територіальної оборони та/або поважності причин відсутності на роботі надати відмовився.

За змістом доповідної заступника начальника департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів Пася П.В., вбачається, що з 03.03.2022 року по 05.03.2022 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці. Інформація про обставини відсутності на робочому місці вказаного працівника йому не відома.

За змістом довідки першого заступника директора з операційної діяльності О. Кацубо від 05.03.2022 № 110-80/51 вбачається, що старший охоронник відділу охорони об`єктів Департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів ОСОБА_1 був відсутній на роботі в КО «Муніципальна охорона» в період з 03 березня 2022 по 05 березня 2022 року без засвідчення поважних причин своєї відсутності.

05 березня 2022 року першим заступником директора з операційної діяльності КО «Муніципальна охорона» О. Кацубо видана довідка №110-80/51 про те, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі в КО «Муніципальна охорона» в період з 03 березня 2022 року по 05 березня 2022 року без засвідчення поважних причин своєї відсутності.

05.03.2022 наказом директора Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) С. Чернишева №192/13-к ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого охоронника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін (стаття 21 КЗпПУ).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9Про практику розгляду судами трудових спорів (далі Постанова № 9)у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40і п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147-1,148,149 КЗпП Україниправила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП ( 322-08 ), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Невихід працівника на роботу в зв`язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров`я, не може бути звільнений за п.3 чи п.4 ст.40 КЗпП,

При цьому, факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом, щоб унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Таким чином, крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності. Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбаченіст.76 ЦПК України.

Власник або уповноважений ним орган можуть у зв`язку з цим розірвати трудовий договір за п.2 ст.40 КЗпП, якщо наявні передбачені ним умови.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Враховуючи вище викладене, з огляду на те, що відповідач вчинив всі належні від нього дії для з`ясування причин відсутності працівника на роботі, позивач не надав документи щодо належності до територіальної оборони та поважності причин відсутності на роботі теж не надав, а тому cуд приходить до висновку про те, що позивача було правомірно звільнено відповідачем на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Щодо вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то зазначену вимогу слід вважати похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) від 05.03.2022 року № 192/13-к про звільнення ОСОБА_1 , а відтак вимога про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню, оскільки останнього було правомірно звільнено, а відтак, відповідачем жодним чином не порушено трудові права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона) про оскарження наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулувідмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Сіромашенко