Справа № 331/3326/24
Провадження № 2/331/420/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» 26.05.2006 був укладений договір № 0339/06/07-КЕ, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 90 000,00 доларів США зі сплатою 14% річних. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 р. по справі № 331/7934/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 823 925,51 грн. заборгованості за кредитним договором та 3654,00 грн. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 р. стягувача у справі № 331/7934/14-ц було замінено на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Таким чином, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідачів. З огляду на те, що позичальником після набрання законної сили рішенням суду таке не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 30.04.2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 71 030,84 грн., з яких: нараховані 3% річних 16 717,68 грн.; втрати від інфляції 54 313,16 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказані суми заборгованості та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 30.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.

02.10.2024 року представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано відзив на позов, в якому зазначено, що вважають позовну заяву необґрунтованою, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки 27.11.2014 р. рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/7934/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 823 925,51 грн. заборгованості за кредитним договором та 3654,00 судового збору. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 р. стягувача у справі № 331/7934/14-ц було замінено на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Договір відступлення прав вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються. Кредитодавець пред`явив вимогу згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України до відповідачів, яку задоволено рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 р. по справі № 331/7934/14-ц. Предметом договору від 26.03.2019 р. укладеного між ПАт «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» є відступлення прав вимоги за плату (купівля-продаж). Метою цього договору є отримання банком коштів для розрахунку зі своїми кредиторами у процедурі ліквідації. Договір від 26.03.2019 р. є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу. З урахуванням встановленого, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не набуло права здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язаннь у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор. На виконання рішення Жовтневого районного сдуу м. Запоріжжя від 27.11.2014 року був виданий виконавчий лист № 2/331/1961/24 від 24.09.2015 р., який до виконавчої служби пред`явлено не було. Двічі суд відмовляв у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, оскільки пропущений строк без поважних причин. Оскільки наявне рішення суду про стягнення основної заборгованості, строк щодо виконання цього рішення минув і не може бути поновлений, отже вимога про стягнення основної заборгованості вже не може бути захищена в судовому порядку. Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, можна дійти висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд застосувати строк позовної давності; в задоволенні позовних вимог ТОВ «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача понесені судові витрати на користь відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, поважну причину неявки суду не повідомили, заяв не надали.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 року позов ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 0339/06/07-КЕ від 26 травня 2006 року а саме: 725 369,55 грн. - сума заборгованості по кредиту; 85 570,81 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом; 12 985,15 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів; а всього 823 925,51 гривень. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 0339/06/07-КЕ від 26 травня 2006 року а саме: 725 369,55 грн. - сума заборгованості по кредиту; 85 570,81 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом; 12 985,15 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів; а всього 823 925,51 грн. Загальну суму стягнення на користь ПАТ «Банк Форум» за цим рішенням обмежено розміром 823 925,51 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави 3654,00 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 24.09.2015 року були видані відповідні виконавчі листи.

За змістом ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/46124920, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2015 року по справі № 331/7934/14 заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року у цій справі залишено без змін.

Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/65084977, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2017 року по справі № 331/7934/14 заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року у цій справі залишено без змін.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/83925374, постановою Верховного Суду від 28.08.2019 року по справі № 331/7934/14-ц заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року залишено без змін; поновлено виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» у справі № 331/7934/14-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» до відповідачів, якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0339/06/07-КЕ.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/87543859, постановою Запорізького апеляційного суду від 11.02.2020 року по справі № 331/7934/14-ц, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2019 року по цій справі залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «Банк Форум» втратив такі права.

Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/88074858, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2020 року по справі № 331/7934/14-ц, в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/98467217, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2021 року по справі № 331/7934/14-ц, у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу дубліката виконавчого листа № 2/331/1961/14 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання - відмовлено.

02.11.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. було відкрито виконавче провадження № 63469163 по виконанню виконавчого листа № 331/7934/14-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 24.09.2015 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0339/06/07-КЕ від 26.05.2006 р. на загальну суму обмежену розміром 823 925,51 грн.; боржник ОСОБА_3 , стягувач ТОВ «Інвестохіллс Веста».

Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка перебуває у відкритому доступі, виконавче провадження № 63469163 перебуває на примусовому виконанні.

Станом на дату подачі позову рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 року суду залишається невиконаним.

Згідно із розрахунком заборгованості, за невиконання рішення суду у справі № 331/7934/14-ц, станом на 30.04.2024 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» нарахована заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України у загальній сумі 70 030,84 грн., з яких : 3% річних 16 717,68 грн.; інфляційні збитки 54 313,16 грн.

За змістом положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Судувід 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Судом встановлено, що у зв`язку неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 0339/06/07-КЕ від 26.05.2006 р. виникла заборгованість у розмірі 823 925,51 грн., яка стягнута заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 року, яке відповідачами не виконано.

Отже, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

Такий висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду наведеному в постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц.

У постанові Верховного Суду 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21 (провадження № 61-6097св23) наведено висновок: «що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду у про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржницю від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.».

Враховуючи позицію Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача Бондаренко Н.С. про відсутність підстав для застосування положень статті 625 ЦК України, у зв`язку з ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про відмову позивачу у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому та обставина, що наразі відсутнє виконавче провадження відносно одного з боржників не має правового значення, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум.

Відповідно до частини першоїстатті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) .

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740ск23) щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Позивачем проведено та надано розрахунок інфляційних втрат за період з травня 2021 р. по лютий 2022 р. в сумі 54 313,16 грн. та трьох процентів річних за період з 01.05.2021 р. по 23.02.2022 р. в сумі 16 717,68 грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за ст. 625 ЦК України, суд вважає, що такий позивачем здійснено у відповідності до чинного законодавства, а відповідачами жодним чином не спростований, тому його слід взяти за основу при визначенні розміру заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі не виконують рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 р. у справі № 331/7934/14-ц, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів слід солідарно стягнути на користь ТОВ «Інвестохіллс Веста» інфляційні втрати та 3% річних в розмірі 71 030,84 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 02-01/2023 про надання правничої допомоги від 03.01.2023 р.; заявку на надання юридичної допомоги № 3 від 09.05.2024 р.; акт приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2024 р., згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 13 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача ОСОБА_3 разом із відзивом було заявлено про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки їх розмір є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

З урахуванням клопотання представника відповідача Бондаренко Н.С. про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу та оскільки заявлена для відшкодування сума є явно завищеною, неспівмірною зі складністю справи та дійсним обсягом наданих послуг, суд вважає, що є підстави для зменшення цієї суми до 3 000,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. та 3 000,00 грн. за надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, оф. 103) 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 70 030 (сімдесят тисяч тридцять) гривень 84 копійки, з яких: 3% річних 16 717,68 грн.; інфляційні втрати 54 313,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, оф. 103) суму витрат на правничу допомогу по 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, оф. 103) судові витрати зі сплати судового збору по 1009 гривень 34 копійки з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька