Справа №567/699/25
Провадження №2/567/361/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 травня 2025 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Венгерчук А.О., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих неправомірним заволодінням правом користування земельною ділянкою,

встановив

ОСОБА_1 звернувся в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить про стягнення 6548,16 грн. у рахунок відшкодування завданих збитків.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, в порушення вказаних норм позивачем не подано копій документів, які б посвідчували його особу, і слугували б доказом того, що саме він звертається із вказаним позовом до суду.

Також, позивач вказує, що 26.11.2012 між ним та приватним сільськогосподарським підприємством Оріана було укладено договір оренди землі, кадастровий номер :09:002:0095, площею 2,20 га, яка знаходиться на території Оженинської сільської ради і вказаний договір зареєстрований у встановленому порядку, проте жодних доказів на підтвердження вказаної обставини не надає, як і не подає доказів того, що вказаний договір є чинним на дату звернення до суду.

Окрім того, позивач не зазначає доказів того, що у його власності, на даний час, перебуває вказана земельна ділянка і вона не була відчужена іншим особам. Тому, позивачем не додано актуальних на дату подачі позову інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки, яка, як зазначає позивач, має належати йому на праві власності.

Вказує, що всупереч його волі, компанія Starwell Enterprises Limited, яка була власником агрохолдингу, засновником якої є відповідач, до складу якого входило ПСП Оріана 28.02.2012 уклала інвестиційний договір з іншою компанією, відповідно до умов якої останній передали землі орендодавців, проте не надає суду доказів на підтвердження вказаної обставини, як і не зазначає відповідний пункт договору, яким передбачена передача саме належної позивачеві земельної ділянки. Також позивач, не підтверджує належними доказами факту вказаної передачі, якою йому було спричинено шкоду, а також не вказує на момент такої передачі.

Позивач не подає доказів на підтвердження форми власності юридичних осіб, про яких вказує у позовній заяві.

Також, у позовній заяві позивач не вказує, чи отримував він кошти за договором оренди землі, які визначені у пункті 9 вказаного договору, як і не подає доказів протилежного.

Подані позивачем копії доказів не завірені у встановленому порядку, як і не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено ціну позову, оскільки даний позов має майновий характер.

Також, позивачем не подано обґрунтованого розрахунку суми в розмірі 6548,16 грн., яку він просить стягнути з відповідача, оскільки вказана ним сума має лише формат конкретного значення, а не обґрунтований розрахунок за чітко визначений період із його зазначенням.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідност.124Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені устаттях 215-217 ЦПК(діючого на той час). У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, згідно положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків, Проте право на звернення до суду не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання заявником певного процесуального алгоритму, що в даному випадку передбачений ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист. Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути протягом семи днів з дня отримання даної ухвали шляхом подання позовної заяви з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості сторін по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України

постановив

позовну заяву ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування збитків завданих неправомірним заволодінням правом користування земельною ділянкою залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.