Справа № 264/6687/15-ц
Провадження № 6/0203/66/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.

за участю секретаря судового засідання Шевченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» Відонової Ольги Олександрівни про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №264/6687/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Дніпра надійшла вищезазначена заява представника АТ КБ «ПриватБанк» Відонової Ольги Олександрівни про видачу дублікату виконавчого листа, виданого на виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 листопада 2015 року по цивільній справі №264/6687/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Подана заява обгрунтована втратою виконавчого листа при повторному направленні його до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалами від 21 березня 2025 року судом було ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №264/6687/15-ц та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року провадження по справі було поновлено та призначено її до подальшого розгляду по суті.

В судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 29.04.2025 від представника позивача Відонової О.О. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України», що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки не повідомила.

З урахуванням положень ч.3 ст.433 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити питання за заявою за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України провести розгляд справи без фіксації судового засідання за допомогою технічних засобів.

Перевіривши викладені в заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя перебувала цивільна справа №264/6687/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 листопада 2015 року позов банку було задоволено.

На виконання заочного рішення Іллічівським районним судом м. Маріуполя відносно боржника ОСОБА_1 09.02.2016 було видано виконавчий лист, який стягувачем було пред`явлено до виконання. Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Черниш О.І. від 20.12.2019 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно реєстру відправки від 31.10.2022 виконавчий лист був повторно направлений до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак листом виконавчої служби від 30.01.2024 за вих.№4136 стягувача було повідомлено про те, що вказаний виконавчий документ на виконанні не перебуває.

Як зазначено представником АТ КБ «ПриватБанк» Відоновою О.О., на теперішній час рішення суду боржником не виконано, а виконавчий документ втрачено при пересилці до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, вбачається, що до вказаного переліку тимчасово окупованих територій включено всю територію Маріупольського району.

Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року територіальна підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області була змінена та визначена за Кіровським районним судом м. Дніпропетровська.

За даними канцелярії Центрального районного суду м. Дніпра цивільна справа №264/6687/15-ц з Іллічівського районного суду м. Маріуполя до Центрального районного суду м. Дніпра не передавалась.

Відповідно до ініційованого судом питання, 04 квітня 2025 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі № 264/6687/15-ц (провадження № 2-в/0203/42/2024) було постановлено ухвалу, якою відновлено втрачені матеріали судового провадження у вказаній цивільній справі № 264/6687/15-ц (провадження № 2/3538/2015) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині наступних документів:

-копія позовної заяви від 25.09.2015;

-підтвердження видачі кредиту на суму 43500, 00 грн від 10.09.2009;

-копія паспорту серія та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ;

-копія дублікату картки фізичної-особи платника податку в ДПІ у Іллічівському районі м.Маріуполя на ім`я ОСОБА_1 ;

-заява ОСОБА_1 на отримання кредиту;

-розрахунок заборгованості за договором №MR14AD40303629 від 10.09.2009, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом - ОСОБА_1 станом на 29.07.2015;

-копія виконавчого листа по цивільній справі №264/6687/15-ц, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області 09.02.2016;

- ухвала Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2015 року про відкриття провадження у справі №264/6687/15-ц;

- заочне рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2015 року.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі №2-1316/285/11, від 03 лютого 2021року у справі №643/20898/13-ц, від 20 травня 2021року у справі №1005/7133/2012, від 19 липня 2022року у справі №750/13088/14, від 14 грудня 2022року у справі №753/20452/21, від 01 березня 2023року у справі №433/1335/14-ц, від 09 червня 2023року у справі №607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

У даній справі встановлено, що виконавче провадження № 59906758 з примусового виконання виконавчого листа №264/6687/15-ц, виданого 09.02.2016 Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми заборгованості за кредитно-заставним договором №MR14AD40303629 від 10.09.2009 в сумі 61 060, 53 грн, а також суми сплаченого судового збору у розмірі 1 218, 00 грн та витрат на публікацію оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» в сумі 630, 00 грн було завершено 20 грудня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, який є чинним з 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За змістом статті 12 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Водночас 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022року №2102-IX, визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Воєнний стан, який запроваджено в Україні 24 лютого 2022 року, наразі не припинено та не скасовано.

Отже, з урахуванням того, що постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу 20 грудня 2019 року, а виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, з огляду на положення пункту 10-2 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», заява АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа, яка подана 04 березня 2025 року, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стягувач стверджував, що оригінал виконавчого листа у нього відсутній, як і не перебуває на примусовому виконанні.

Відповідно до листа Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.01.2024 виконавчий лист Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2015 по справі №264/6687/15-ц було повернуто стягувачу 20.12.2019 та станом на теперішній час виконавчий документ на виконанні не перебуває.

За таких обставин, слід дійти висновку, що наявні докази свідчать про втрату виконавчого документа стягувачем.

Отже, виконавчий лист відсутній як у стягувача, так і у органів примусового виконання судових рішень, а в справі відсутні відомості про те, що судове рішення, яке набрало законної сили і на виконання якого судом видано виконавчий лист, виконано добровільно.

Встановивши, що оригінал виконавчого документа втрачено, а строки для пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувачем не пропущений, з метою дотримання загальних засад судочинства, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви АТ КБ «ПрвиатБанк» про видачу дублікату виконавчого документа.

У такому випадку видача дубліката виконавчого документа є забезпеченням гарантованого Конституцією України права на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

За вказаних обставин, враховуючи встановлені судом обставини, які свідчать про втрату виконавчого листа, відновлення на теперішній час матеріалів судового провадження у цивільній справі №264/6687/15-ц в частині, зокрема, заочного рішення на підставі якого видавався виконавчий документ, суд приходить до висновку про можливість та наявність правових підстав для видачі дублікату виконавчого документу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 12 Закону України «Про виконавче провадження», пп.17.4 п.17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст.2, 10-13, 76-81, 211, 223, 247, 258-261, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» Відонової Ольги Олександрівни про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №264/6687/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 09.02.2016 на виконання заочного рішення цього суду від 16 листопада 2015 року у цивільній справі №264/6687/15-ц відносно боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 02.05.2025.

Суддя І.В. Іваницька