ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1484/24

Головуючий у першій інстанції Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/503/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області у складі судді Кравчук М.В. від 11 грудня 2024 року, місце ухвалення рішення - с-ще Ріпки, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що сторони по справі є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За доводами позивача ОСОБА_1 , діти зареєстровані та проживають з нею, і знаходяться повністю на її утриманні. Позивач стверджувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена поставити питання про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у судовому порядку.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 30 жовтня 2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2024 року та ухвалити нове рішення, яким призначити сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання двох синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення найстаршої дитиною повноліття, а також відкликати з виконання судовий наказ Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що рішення суду першої інстанції від 11.12.2024 року є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповно встановлених обставинах справи, які мають значення для справи, судом жодним чином не з`ясовано дійсні обставини справи, позицію відповідача та не досліджено відповідні докази, які мають значення для розгляду цієї справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що жодного документа та повідомлення про розгляд цієї справи, як того вимагає чинний ЦПК України, він не отримував, і тому був позбавлений можливості надати суду першої інстанції свої аргументи та заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 . Апелянт стверджує, що із оскаржуваного рішення суду від 11.12.2024 року вбачається, що позивач у позові стверджувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. За доводами апелянта, дана інформація не відповідає дійсності. 20.12.2021 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області було видано судовий наказ по справі №743/1343/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Апелянт вказує, що на підставі цього судового наказу щомісячно, з грудня 2021 року із його заробітної плати на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 перераховувалися кошти на утримання дітей, що підтверджується доданими ним до апеляційної скарги довідками з місця роботи. Апелянт стверджує, що навіть по досягненню повноліття старшою дочкою позивач ОСОБА_1 отримувала від нього аліменти у встановленому судовим наказом розмірі - 1/2 частина заробітку. ОСОБА_2 звертає увагу, що він ніколи не відмовлявся від обов`язку щодо виховання своїх дітей та надання відповідної матеріальної допомоги, він майже кожного дня бачиться та спілкується із дітьми, зі свого боку він постійно намагається надати дітям максимум уваги та проявити батьківську турботу, робить подарунки на дні народження та інші свята, і свій будинок після розлучення він залишив колишній дружині та дітям, а сам проживає окремо. За доводами апелянта ОСОБА_2 , він є особою із інвалідністю 2 групи з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , наданого ним до матеріалів справи, та потребує постійного лікування. Апелянт вказує, що він на даний час він працює тваринником на фермі, має невелику заробітну плату, та потребує постійного придбання ліків та лікування, і його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, на двох дітей, як зобов`язано його оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 11.12.2024 року. Апелянт вказує, що старша дочка сторін спору ОСОБА_6 закінчила навчання, отримала професійно-технічну освіту (на період навчання він сплачував аліменти на дочку) та влаштувалась на роботу, i сама вже забезпечує свої нагальні потреби. Апелянт вважає, що вимога позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частини всіх його доходів щомісячно на утримання двох дітей, не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує його стану здоров`я та реального матеріального становища. При цьому , позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про матеріальне становище відповідача та спроможність сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Апелянт вказує, що він не відмовляється від утримання своїх неповнолітніх дітей, проте, вважає необхідною, достатньою для забезпечення потреб дітей та такою, яку він має можливість сплачувати, суму аліментів на двох дітей, у розмірі 1/3 частини всіх його доходів, щомісячно.

До апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 додано: 1) судовий наказ Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21, яким із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2021 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; 2) довідку про доходи ОСОБА_2 та сплату аліментів за період з грудня 2021 по грудень 2022 року; 3) довідку про доходи ОСОБА_2 та сплату аліментів за 2023 рік; 4) довідку про доходи ОСОБА_2 та сплату аліментів за 2024 рік; 5) копію висновку невролога із медичної картки (а.с.42-46).

Апеляційний суд, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №153/1334/16-ц, провадження №61-16362св18. А саме, Верховний Суд у даній постанові вказав: … Апеляційний суд, відхиливши клопотання про прийняття доказів, зазначив, що вони подані до суду апеляційної інстанції з порушенням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки дані документи, як докази до суду першої інстанції позивачем не подавалися та їх неподання не зумовлено поважними причинами. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, які мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, які стосуються заявлених позовних вимог, і без виконання даних процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення в справі неможливо, апеляційний суд вважає за необхідне проведення апеляційного перегляду даної справи із врахуванням наданих відповідачем до апеляційної скарги документів, які він не міг подати до суду першої інстанції, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності відповідача.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.58,59), сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони по справі є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.3), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.4), які проживають із позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Сиберізьким старостинським округом №10 Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №180 від 24.10.2024 року (а.с.6).

Згідно судового наказу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.42).

Як вбачається із довідок ТОВ Україна від 13.01.2025 року про доходи ОСОБА_2 за період з грудня 2021 по грудень 2024 року (а.с.43-45), за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року сума доходу ОСОБА_2 , після відрахування аліментів в сумі 74 203,44 грн., склала 76 968,75 грн.; за період з січня 2023 року по грудень 2023 року сума доходу ОСОБА_2 , після відрахування аліментів в сумі 54 905,65 грн., склала 55 455,51 коп.; за період з січня 2024 року по грудень 2024 року сума доходу ОСОБА_2 , після відрахування аліментів в сумі 48 145,74 грн. (за період січень-серпень, включно 2024 року), склала 108 798,07 коп.

Частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 11.12.2024 року, стягуючи аліменти із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду -30.10.2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, прийняв до уваги відсутність заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог, і за даних обставин, враховуючи інтереси дітей, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 30.10.2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що рішення суду першої інстанції від 11.12.2024 року є необґрунтованим, ухваленим при неповно встановлених обставин, які мають значення для справи, при цьому, судом першої інстанції жодним чином не з`ясовано дійсні обставини справи, позицію відповідача щодо вимог заявленого до нього позову, та не досліджено відповідні докази, які мають значення для розгляду цієї справи, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п.1, п.2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У п.54 рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі Хант проти України суд констатує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Олссон проти Швеції (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, № 250, статті 35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із положеннями ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , заявляючи позовну вимогу про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 50% всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не обґрунтувала жодним чином даний розмір аліментів, а суд першої інстанції жодним чином не встановив та не дослідив обставини, регламентовані статтею 182 Сімейного кодексу України, які мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина, тощо. За даних обставин, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, в частині розміру аліментів, у повному обсязі, дійшов безпідставного висновку, що стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця.

При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишилися обставини, які мають істотне значення для розгляду даної справи, але які не були повідомлені суду позивачем ОСОБА_1 , а відповідач участі у розгляді даної справи в суді першої інстанції не приймав, оскільки копія позовної заяви ОСОБА_1 та судова повістка направлялись йому не за місцем його фактичного проживання.

Так, із судового наказу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21 вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.42).

Із довідок ТОВ Україна від 13.01.2025 року про доходи ОСОБА_2 за хронологічний період із грудня 2021 по грудень 2024 року (а.с.43-45) вбачається, що на виконання вказаного судового наказу аліменти із заробітної плати ОСОБА_2 стягувалися з грудня 2021 року по серпень, включно 2024 року.

Вказані вище документи спростовують посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на ті обставини, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей не надає.

Із копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 13.09.2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 є особою із інвалідністю 2 групи, з дитинства і йому призначено соціальну пенсію довічно (а.с.41).

Приймаючи до уваги викладене вище, а також надані відповідачем апеляційному суду докази щодо його стану здоров`я (а.с.46), апеляційний суд вважає, що виваженим, розумним, справедливим та таким, що узгоджується із приписами чинного Законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, розміром аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей, є 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Даний розмір аліментів, на думку апеляційного суду, узгоджується із нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також є справедливим балансом між захистом прав дитини на утримання, який є пріоритетним, та правами платника та отримувача аліментів. До того ж, саме у такому розмірі - 1/6 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на кожну неповнолітню дитину, до вересня 2024 року стягувалися із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, згідно судового наказу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21.

Доказів існування обставин, які б свідчили про необхідність та можливість стягнення аліментів у більшому розмірі, матеріали даної цивільної справи в собі не містять. Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2024 року, необхідно змінити, зменшивши визначений судом першої інстанції розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить суд відкликати з виконання судовий наказ Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21. З даного приводу необхідно зазначити, що з метою запобігання можливості подвійного стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий наказ Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №743/1343/21, підлягає відкликанню із виконання.

Згідно положень ч.6 статті 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ОСОБА_2 , відповідно до приписів п.9 ч.1 статті 5 Закону України Про судовий збір, звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як особа із інвалідністю з дитинства II групи, що є документально підтвердженим копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 13.09.2023 року (а.с.41), то рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2024 року, в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., підлягає скасуванню.

В іншій частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2024 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2024 року - змінити, зменшивши визначений судом першої інстанції розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2024 року, в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. - скасувати.

В іншій частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2024 року - залишити без змін.

Відкликати з виконання судовий наказ Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2021 року у справі №743/1343/21.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 02.05.2025 року.

Головуючий: Судді: