Справа № 441/167/25 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М
Провадження № 22-ц/811/809/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гордона Ігоря Михайловича на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року в складі судді Малахової-Онуфер А.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городоцької міської ради Львівської області, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ющук Ірина Львівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та зміна черговості спадкування,-

встановив:

29 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гордон І.М., звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , Городоцької міської ради Львівської області, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л., в якій просив встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; надати ОСОБА_1 право на спадкування за законом за померлою ОСОБА_3 в одній черзі із спадкоємцем ОСОБА_2 .

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городоцької міської ради Львівської області, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ющук Ірина Львівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та зміна черговості спадкування - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Гордон І.М. Вважає ухвалу незаконною, упередженою, безпідставною.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що позовна заява відповідає всім вимогам, передбаченим ст. ст. 175-177 ЦПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху, передбачені ст. 185 ЦПК України були відсутні. Судом першої інстанції безпідставно проігноровано ухвалу від 23.08.2024 року у справі №441/953/24 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, якою залишено заяву в порядку окремого провадження без розгляду, оскільки є спір про право, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025.

Зауважує, що у постанові від 25 січня 2024 року у справі №320/14843/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звертаючись до суду, особа зазначає в позовній заяві сторін та інших учасників справи, а також передбачену цією нормою інформацію щодо них. Визначення ж належних учасників справи є питанням правосуддя, що вирішується в судовому процесі. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, то суд до ухвалення рішення у справі, за згодою позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності справи. Суд має право за клопотанням позивача, до ухвалення рішення у справі, залучити до участі в ній співвідповідача.

Таким чином, незважаючи на невідповідність зазначених у позовній заяві відповідача у справі та суб`єкта владних повноважень, це не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_3 не співвідноситься з підставами повернення позовної заяви, тим більше, що в матеріалах справи дане свідоцтво є.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться, що свідчить про безпідставність клопотання представника апелянта про перенесення судового засідання.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з такого.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, не виконав вимоги ухвали судді від 03.02.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

У пункті 1 частини 2 статті 129 Конституції України зазначено, що однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звертатися до суду на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту у вибраний спосіб.

Згідно із частиною першою статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Цивільне судочинство відбувається на засад змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спільних правовідносин), та дає можливість ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача

Тобто, кожна сторона сама розглядає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на стороні спору, а суд розглядає справу в межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Право на звернення до суду реалізується особою у порядку, встановленому ЦПК України.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частина 5 статті 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, ЦПК України наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог щодо способу (способів) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 176 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві ( частина 2, 3 статті 185 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 29 січня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гордон І.М., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Городоцької міської ради Львівської області, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л., в якій просив встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; надати ОСОБА_1 право на спадкування за законом за померлою ОСОБА_3 в одній черзі із спадкоємцем ОСОБА_2 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що така містить достатньо інформації щодо предмета позову та обґрунтування позовних вимог позивачем. Позивач додав до заяви докази, які він вважав за необхідне надати суду.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Зокрема, залишаючи позовну заяву без руху, суд в ухвалі зазначив, що позивач належно не обґрунтував, як за рахунок відповідачів ОСОБА_3 та Городоцької міської ради Львівської області можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право або інтерес позивача, як і не зазначив змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Вимога про надання позивачу права спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 в одній черзі із спадкоємцем ОСОБА_2 сформована некоректно, в т.ч. без покликання на особу (юридичну чи фізичну), яка повинна виконати зобов`язання. Також, суд зазначив, що на обґрунтування заявлених вимог позивачу належало б долучити свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та зазначити у заяві обґрунтування, з покликанням на докази, що свідчать про спільне ведення з ОСОБА_3 господарства.

У зв`язку з невиконанням вимог ухвали, яку представник позивача отримав 07.02.2025, суд в оскаржуваній ухвалі від 25 лютого 2025 року дійшов висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу.

Колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 25 січня 2021 року у справі №201/1333/19, Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

Аналіз наведених норм процесуального права та правових висновків суду касаційної інстанції дає підстави зробити висновок, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу (постанова Великої Палати Верховного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23).

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 січня 2024 у справі № 320/14843/23 наголосила, що неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо витребування доказів, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог, не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.

Відтак, постановляючи вказану ухвалу, суд не врахував, що остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого засідання (ст. 189 ЦПК України)

При цьому, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 201/1333/19 та від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому законодавством.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, відтак передчасно повернув позивачу позовну заяву, з підстав не усунення недоліків позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гордон Ігоря Михайловича задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк