Справа № 276/368/25
Провадження по справі №2/276/272/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

за участю секретаря судового засідання Дашенко Д.А.,

представника позивача Ковальчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») подало до суду позов, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 30.03.2023 р. звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Вдповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.

У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу "Миттєва розстрочку. Кредит готівкою", ознайомився із актуальними умовами кредитування та 02.02.2024 року підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого з відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано кредитний договір б/н від 02.02.2024 р. про надання строкового кредиту у розмірі 95000,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково з відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний графік кредиту. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та графіку кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 02.02.2025 року має заборгованість 89787,28 грн, яка складається з наступного: 84444,44 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5342,84 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому остання просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості у розмірі 4425 грн. за кредитним договором б/н від 02.02.2024 року та розстрочити виконання рішення суду у даній справі Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області про стягнення заборгованості за Кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.02.2024 року з ОСОБА_1 на 12 (дванадцять) місяців рівними частинами з дня набрання рішенням законної сили.

На підтвердження свої заперечень проти позову відповідач зазначила, що вона належить до захищеної категорії осіб, визначених згідно Закону України «Про правовий та соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей», в тому числі, в частині нарахування процентів за користування кредиту. Вказує, що має статус дружини військовослужбовця з моменту призову його по мобілізації до лав Збройних Сил України, а саме 02.12.2024. Тобто, позивач не має права нараховувати проценти за користування кредитом за Кредитним договором б/н від 02.02.2024 починаючи з грудня 2024 року. Зокрема, за грудень 2024 року безпідставно нараховано проценти за Кредитним договором у розмірі 1425 грн. Також звертає увагу суду на те, що позивачем не враховано платіж за Кредитним договором б/н від 02.02.2024, зазначаючи, що 27.02.2025 нею був був здійснений платіж на користь Банку у розмірі 3 000 грн. з метою погашення заборгованості за Кредитним договором, та що позивачем не враховано цей платіж при поданні позовної заяви. Окрім того, зазначає, що наявні підстави для розстрочення виконання судового рішення про стягнення заборгованості на користь позивача у зв`язку із із скрутним фінансовим становищем відповідача, яке унеможливлює виконання рішення суду. Відповідач звертає увагу суду на те, що вона на даний час не працюю та не маю постійного доходу, на її утриманні перебуває малолітня дитина, єдиним джерелом доходу є заробітна плата чоловіка, який проходить військову службу, а також допомога родичів. Зазначає, що добросовісно добросовісно виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 02.02.2024 до моменту втрати доходів.

У наданій стороною позивача відповіді на відзив представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Аргументуючи відповідь на відзив, представник позивача вказує, що відповідач із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів по кредиту із доданням з підтверджуючими статус військовослужбовця документами не звертався, а надані до суду докази не дозволяють встановити факт проходження військової служби. Також представник позивача у відповіді на відзив зазаначає, що відповідач є працездатною, доказів важкого фінансового становища суду для розстрочення виконання можливого рішення суду не надала. Окрім того, у відповіді на відзив вказано, що Банком з урахуванням коштів внесених Відповідачем після подачі позовної заяви до суду буде розглянуте питання про перерахунок нарахованої заборгованості та у разі потреби подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

22.04.2025 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором №б/н від 02.02.2024 р. в розмірі 86787,28 грн. (81444,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5342,84 грн. заборгованість за простроченими відсотками), а також понесені Позивачем судові витрати.

23.04.2025 року відповідач подала до суду заяву, в якій просить долучити до матеріалів справи та врахувати при її розгляді копію військового квитка її чоловіка ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 23.04.2025 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням зменшених стороною позивач позовних вимог. Пояснив суду, що зменшення позовних вимог обумовлене тим, що при подачі позовної заяви до суду 28.02.2025 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором визначався з наявного розрахунку заборгованості становм на 02.02.2025 року, яка становила 89787,28 грн. Водночас, відповідачем в послідуючому сплачено в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором 3000 грн., а тому станом на 01.04.2025 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 86787,28 грн. Що стосується нарахованої позивачем заборгованості відповідача за відсотками в розмірі 5342,84 грн, то така заборгованість нарахована до 02.12.2024 року. Після 02.12.2024 року заборгованість позивачем не нараховувалась. Також представник позивача заперечив щодо розстрочення виконання можливого рішення суду в даній справі, оскільки відповідачка до банку за реструктуризацією боргу не зверталася, доказів скрутного матеріального становища суду не надала.

Відповідач в судове засідання не прибула, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомленою в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, які повернуті до суду із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи.

За таких обставин, відповідач є належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач скористалася свої правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому виклала заперечення проти позовних вимог.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК крім прав та обов`язків, визначених у статті 49 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - дозакінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши прдставнка позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 30.03.2023 ОСОБА_1 підписала Заяву, відповідно до якої вона приєдналася до Умов та Правил надання послуг у Приватбанку, на підставі статті 634 Цивільного кодексу України приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Автоплатежі», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка» (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати (п.8). Як слідує з п.14 ОСОБА_3 погодилась, що при здійсненні будь-яких платіжних операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку платіжну операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення платіжної операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком OTP-паролю на Фінансовий номер телефону Клієнта або в особистий кабінет Клієнта в Системі «Приват24», доступ до якого можливий виключно з використанням Фінансового номера телефону (а.с. 44-55).

Підписання відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг свідчить про те, що вона взяла на себе зобов`язання виконувати умови банківського продукту.

02.02.2024 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з яким сторони погодили істотні умови кредитування, зокрема: тип кредиту строковий, сума кредиту 95000,00 гривень, строк кредитування 36 міс., фіксована процентна ставка 1,5 % на місяць (18% річних), реальна річна процентна ставка 35,31% річних; кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника; позичальник зобов`язується кожного місяця здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, згідно Графіку. Відповідно до п.4.1 кредитного договору Позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього Договору, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти за користування Кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно Графіку, шляхом зарахування на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у Банку. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Банком щодня, не пізніше дня сплати платежу, зазначеного в Графіку (Додаток 1 до цього Договору). Проценти розраховуються на загальну суму Кредиту, зазначену в розділі 1 «Істотні умови кредитування» Вказаний договір підписаний сторонами (а.сп. 33-41).

Також відповідач підписала Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, погодившись таким чином з умовами кредитування, в тому числі, щодо розміру кредитного ліміту, процентної ставки, яка нараховується за користування кредитними коштами для кредитної картки, строку договору (а.сп. 28-32, 42-43).

Факт укладання Відповідачем з Позивачем кредитного договору б/н від 02.02.2024 р. відповідачем не заперечується.

Зі змісту довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , останній 02.02.2024 на картковому рахунку № НОМЕР_2 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 95000,00 грн (а.с. 56).

Згідно виписки по рахунку, ОСОБА_1 перерахувала зі свого карткового рахунку № НОМЕР_2 кошти в сумі 95000,00 гривень, після чого регулярно використовувала кредитну картку, частково погашала заборгованість за кредитом. Як слідує з виписки, станом на 31.01.2025 заборгованість складала 89787,28 гривень (а.с.57).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив відповідачу кредитний рахунок, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач, з урахуванням заперечень відповідача щодо сплати нею 27.02.2025 в рахунок заборгованості за кредитним договором 3000 грн., зменшив зменшив розмір позивних вимог на вказану суму, надавши суду уточений розрахунок заборгованості за договором №б/н від 02.02.2024, зі змісту якого слідує, що станом на 01.04.2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 86787,28 грн, з яких: 81444,44 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5342,84 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Зазначений розрахунок підтверджується випискою по рахунку, їх не спростовано відповідачем, а тому суд вважає їх належними і допустимими доказами на підтвердження суми заборгованості, та такими, що відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору та вимогам чинного законодавства.

Доводи відповідача про те, що позивачем за грудень 2024 року безпідставно нараховано проценти за Кредитним договором у розмірі 1425 грн., оскільки відповідачка має статус дружини військовослужбовця з моменту призову його в грудні 2024 року по мобілізації до Збройних Сил України, а тому позивач не має права нараховувати проценти за користування кредитом за Кредитним договором б/н від 02.02.2024 починаючи з грудня 2024 року, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору, вони погодили розмір відсотків, який буде нараховуватись банком та сплачуватися позичальником кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання Кредитного договору б/н від 02.02.2024 року, за користування кредитом рівними платежами в розмірі 1,5% від загальної суми кредиту у строки, зазначені згідно Графіку.

Як слідує з Додатку №1 до кредитного договору №б/н від 02.02.2024 року «Графік платежів», починаючи з 02.03.2024 року по 02.02.2027 року між сторонами договору погоджено щомісячний розмір належних до сплати позичальником процентів за користування кредитом, який становить 1425,00 грн., датою платежів є 2 число кожного місяця у межах за зазначеного періоду.

Тобто, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодилася із вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки за користування кредитними коштами, яка застосовується щомісячно за користування кредитом, тому зобов`язана умови договору виконувати в повному обсязі.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як встановлено судом зі змісту розрахунку позивача по відсоткам за наданим кредитом, позивач не перевищував встановлену Договором ставку по відсоткам за наданим кредитом.

Так само суд констатує, що нарахування відсотків позивачем проведено виключно по 02.12.2024 року з врахуванням необхідності сплати відповідачем 02.12.2024 року чергового платежу за відсотками в розмірі 1425,00 грн. за користування кредитом.

Водночас, як слідує з відзиву на позов відповідача та долучених до відзиву документів, а також заяви про долучення копії військового квитка, відповідач ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , який перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 03.12.2024 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб, довідкою Форми 5 від 28.03.2025 року за №2212, копією військового квитка серії НОМЕР_4 від 02.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 призваний на військову службу у ЗСУ під час мобілізації, дата зарахування до списків в/ч - 03.12.2024 року.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Таким чином, маючи кредитне зобов`язання, та будучи дружиною військовослужбовця, який згідно наявних в матеріалах справи документів перебуває на військовій службі в ЗСУ за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 03.12.2024 року, відповідачка має право на встановлені законодавством пільги з моменту його призову.

Водночас, нарахований позивачем 02.12.2024 року щомісячний платіж по відсоткам за кредитним договором б/н від 02.02.2024 в розмірі 1425 грн. відповідає умовам укладеного договору та таке нарахування не суперечить вищевказаним нормам законодавства щодо захисту члена сім`ї військовослужбовця, оскільки відповідно до умов договору (п.4.1) нарахований позивачем 02.12.2024 року платіж за відсотками в розмірі 1425,00 грн. здійснений за попередній період користування відповідачкою кредитом, тобто період до призову чоловіка відповідачки на військову службу та виникнення у зв`язку з цим пільг. Як слідує з розрахунку, після 02.12.2024 року заборгованість позивачем не нараховувалась.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсотки за кредитним договором б/н від 02.02.2024 підлягають стягненню з відповідача.

Загальна сума нарахованих за кредитним договором б/н від 02.02.2024 процентів по 02.12.2024 року за кредитом складає 5342,84 грн, що відповідає умовам Кредитного договору та заборгованості за відсотками, відображеній в розрахунку заборгованості станом на 01.04.2025 року включно.

Враховуючи вище викладене, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5342,84 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 6 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 86787,28 грн., яка складається з наступного: 81444,44 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5342,84 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Інші доводи сторони відповідача, наведені нею у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи питання щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на своє скрутне фінансове положення, просить при винесенні рішення по справі визначити порядок його виконання, надавши їй розстрочку із сплати боргу на 12 місяців.

Відповідач надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 28.02.2025 про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

Актуальних на дату розгляду справи відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 1 квартал 2025 року, позивачем до суду не надано.

Також відповідачем на підтвердження свого матеріального стану не надано документів, які підтверджують відсутність об`єктів нерухомого майна, транспортних засобів, депозитів, які б дійсно свідчили про її скрутний матеріальний стан.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів підтвердження наявності у ОСОБА_1 на час розгляду справи скрутного матеріального стану. Наявність у відповідача малолітньої дитини не є доказом скрутного матеріального стану відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, у зв`язку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 2,7,10-13,76-83,141,263-268, 274, 277, 278, 280, 281, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.02.2024 у розмірі 86787,28 гривень (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят сім грн. 28 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя А.С.Семенюк