Справа №333/6303/24
Провадження №2/333/376/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Майсака А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

до відповідача 1: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2

до відповідача 2: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2

третя особа без самостійних вимог 1: Закрите акціонерне товариство «Запорізька регіональна біржа нерухомості», вул. Тюленіна, буд. 7, м. Запоріжжя

третя особа без самостійних вимог 2: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Любічевська Анастасія Євгенівна, АДРЕСА_3

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Закрите акціонерне товариство «Запорізька регіональна біржа нерухомості», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Любічевська Анастасія Євгенівна про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.04.1994 між її батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу нерухомості №170.К, зареєстрований Акціонерним товариством «Запорізька регіональна біржа нерухомості», житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на земельній ділянці розміром 500 кв. м., за умовами якого житловий будинок проданий за 264 000 000 карбованців, які продавцем отримано повністю до підписання договору.

Укладений договір сторонами нотаріально не посвідчувався. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 14.04.1994, зареєстровано право власності житлового будинку АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого на ЗРБН від 14.04.1994, записаний №174 №30401.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем після його смерті є його донька ОСОБА_1 , яка 09.02.2024 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Любічевської А.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі продажу нотаріально не посвідчений, а тому є недійсним.

На підставі викладеного, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач, представник позивача - адвокат Безрукова С.О. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їхньої участі не заявили, заперечень проти позову не надали.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог 1 - закритого акціонерного товариства «Запорізька регіональна біржа нерухомості» в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог 2 - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Любічевська Анастасія Євгенівна в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

За відсутності підстав встановлених ч.2 ст.223 ЦПК для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.04.1994 між ОСОБА_2 таОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомості №170.К, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 придбав житловий будинок АДРЕСА_4 , розташований на земельній ділянці розміром 500 кв.м. за 264 000 000 (двісті шістдесят чотири мільйони) карбованців. (а.с. 11)

Згідно з Реєстраційного посвідчення від 14.04.1994, житловий будинок АДРЕСА_4 належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу нерухомості №170.К, зареєстрований Запорізькою регіональною біржею нерухомості, записано в реєстраційну книгу за №174 №30401 (а.с. 18).

Відповідно до технічного паспорту від 06.10.2010, власником житлового будинку АДРЕСА_4 є ОСОБА_4 (а.с. 12)

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 27.12.2022, про що зроблено відповідний актовий запис №3409 (а.с. 25).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Орджонікідзевським районним РАЦС, актовий запис №1517. (а.с. 24)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , відсутні (а.с. 20).

Згідно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2024 №17.02-31, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Любіченковська А.Є., відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з тим, що договір купівлі продажу, укладений та зареєстрований Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості 13.04.1994, реєстраційний №170.К, не може вважатися дійсним, оскільки мав бути посвідчений нотаріально, форма договору не відповідає нормам законодавства, що діяло на момент укладення (а.с. 21-22).

На сьогоднішній момент позивачка проживає у вказаному житловому будинку, веде господарство, сплачує необхідні платежі.

Наразі у позивачки виникла необхідність відчуження вказаного житлового будинку, проте, нотаріус відмовляється посвідчувати правочин, оскільки договір купівлі-продажу укладено на біржі та не посвідчено нотаріально. Таким чином, через неналежне оформлення договору купівлі-продажу, позивачка позбавлений можливості реалізувати своє право власника на розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК України в ред. 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як встановлено вище судом, сторони повністю виконали спірний договір, проте на теперішній час ОСОБА_4 помер, що унеможливлює позивачу нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу №170.К від 13.04.1994, чим порушено права позивача як спадкоємця спірного майна.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. У зв`язку з чим, позовні вимоги про визнання договору купівлі - продажу дійсним задовольняються судом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом.

Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Правова позиція щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає використанню національними судами України як джерело права.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів право домагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання стосовно ефективного здійснення права власності».

Згідно з положень статті 1-ої Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-268, 274, 279 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 доОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Закрите акціонерне товариство «Запорізька регіональна біржа нерухомості», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Любічевська Анастасія Євгенівна про визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який був оформлений та зареєстрований Запорізькою регіональною біржею нерухомості за №170.К від 13.04.1994 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова