Справа № 214/454/25
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід

16 квітня 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Суддя Попов В.В. уважає, що не може розглядати зазначену справу та повинен заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на суддю покладено обов`язок, з-поміж іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Принцип об`єктивності судді визначено у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, за якими об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 39 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Отже, в ході вирішення питання про прийняття даної справи до свого провадження та призначення справи до судового розгляду суддя Попов В.В. прийшов до висновку про необхідність заявити собі самовідвід у якості головуючого по розгляду цієї справи, оскільки обставини, які будуть зазначені нижче, свідчать про неможливість прийняття до свого провадження та розгляду справи в такому складі суду.

Так, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сусідами судді Попова В.В., оскільки проживають з ним в одному будинку та в квартирі, яка знаходиться нижче поверхом ніж квартира, в якій проживає суддя Попов В.В., а також є власниками квартири, в якій вони проживають, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2025 року.

Тому суддя Попов В.В., зважаючи на вищевикладене, маючи внутрішні переконання, що прийняття до свого провадження та розгляд даної справи є такими обставинами, що можуть викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а також з морально-етичних міркувань, доходить висновку, що не повинен ухвалювати рішення у даній цивільній справі, так щоб у кожного спостерігача не виникали б сумніви в неупередженості судді та суду в цілому, що є певним принципом поведінки судді при ухваленні судового рішення, які передбаченні Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23.

Так, пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в ст. 15 Кодексу суддівської етики.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема, в рішенні «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.03.2010 року, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Тому суддя Попов В.В., керуючись ст. 39 ЦПК України, ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, з метою уникнення безпідставних звинувачень в його упередженості як головуючого у справі зі сторони учасників процесу, з метою недопущення в подальшому подання заяв про відвід судді і з метою недопущення наявності сумнівів у сторін з приводу об`єктивності рішення у справі та запобігання безпідставних скарг, заявляє самовідвід у даній цивільній справі.

Керуючись ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. ст. 36, 37, 39, 40, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова В.В. про самовідвід задовольнити.

Передати цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії до канцелярії Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу для подальшого розподілу у порядку встановленому ч. 3 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.