Справа № 127/6130/25
Провадження 2/127/1050/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/6130/25 за позовом ТОВ ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

25.02.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яку мотивовано тим, що 24.01.2024 року між сторонами був укладений кредитний договір № 5903-2494-2, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5 000 грн. на строк 365 днів, до 23.01.2025 року, з умовою сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912, 5 % річних).

Кредит був наданий у формі електронного переказу на платіжну картку НОМЕР_1 хх хххх 5744, емітовану в АТ «КБ «Приватбанк», про що зазначено також в анкеті-заяві.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

З умовами кредитного договору та правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту відповідачка ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. Зразок кредитного договору, правила викладені в загальному доступі в мережі Інтернет на сайтіhttps://procent.com.ua/uk/about_us.

При укладенні договору сторони, зокрема, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач отримала та використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг.

Станом на 19.02.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем складається з: 4 713, 51 грн. заборгованості за кредитом; 28 870, 23 грн. заборгованості за процентами, нарахованими згідно п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом (912, 5% річних) за період 24.01.2024 23.01.2025 року.

На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ФК «Процент» просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 5903-2494-2 від 24.01.2024 рокув загальній сумі 33 583, 74 грн., судовий збір 2 422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу 10 000 грн.

Представник позивача Руденко К.В. в судове засідання не з`явився, надав відповідь на відзив та заяву про розгляд справи у його відсутності. Наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Просив зменшити витрати відповідача на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Цокало Т.М. в судове засідання не з`явились, надали відзив на позов, в якому визнали позов частково на суму: 713,51 грн. заборгованості за кредитом; 18 250 грн. заборгованості за процентами, нарахованими згідно прийнятого 22.11.2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Надали розрахунок заборгованості, згідно якого відсотки за договором нараховані виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 % (5 000 грн. позики, що не повернута протягом строку дії договору ? 1, 00 % = 50, 00 грн.) 50 грн. це сума відсотків, що нараховується щоденно. Таким чином заборгованість по відсоткам складає 18 250 грн. (50 грн. ? 365 днів строк кредитування за договором = 18 250 грн.). Також просили стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу 10 000 грн.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 24.01.2024 року між сторонами був укладений кредитний договір № 5903-2494-2, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5 000 грн. на строк 365 днів, до 23.01.2025 року, з умовою сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 2, 5 % від суми кредиту за кожен день користування (912, 5 % річних) п.1.2.

Кредит був наданий у формі електронного переказу на платіжну картку НОМЕР_1 хх хххх 5744, емітовану в АТ «КБ «Приватбанк», номер якої зазначено також в анкеті-заяві.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 750328 відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту також підписана ОСОБА_1 через номер тел. електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 750328.

З умовами кредитного договору та правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту відповідачка ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. Зразок кредитного договору, правила викладені в загальному доступі в мережі Інтернет на сайтіhttps://procent.com.ua/uk/about_us.

При укладенні договору сторони, зокрема, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач отримала та використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 19.02.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем складається з: 4 713, 51 грн. заборгованості за кредитом; 28 870,23 грн. заборгованості за процентами, нарахованими згідно п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2, 5 % за кожен день користування кредитом (912, 5% річних) за період 24.01.2024 23.01.2025 року.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 кредитного договору № 5903-2494-2 від 24.01.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 5 000 грн.

Кредитний договір № 5903-2494-2 від 24.01.2024 року укладений після внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування», тому розрахунок заборгованості відсотків згідно ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» слід проводити з максимальної денної процентної ставки 1 %, що дорівнює 50 грн. (5 000 грн. позики, що не повернута протягом строку дії договору ? 1, 00 % = 50,00 грн.). Таким чином заборгованість по відсоткам складає 18 250 грн. (50 грн. ? 365 днів строк кредитування за договором = 18 250 грн.).

Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Загальна сума боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , становить 22 963, 51 грн. (18 250 грн. відсотки та 4 713, 51 грн. борг за тілом кредиту).

Вирішуючи клопотання учасників про розподіл судових витрат суд враховує вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (68 %) судовий збір 1 647, 23 грн. та витрати на правничу допомогу 6 800 грн.; з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу (32 % пропорційно позовним вимогам, в задоволенні яких відмовлено позивачу) в сумі 3 200 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (, інд. 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) заборгованість за кредитним договором № 5903-2494-2 від 24.01.2024 року в загальному розмірі 22 963 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн. 51 коп. та судові витрати судовий збір в сумі 1 647 (одна тисяча шістсот сорок сім) грн. 23 коп. та витрати на правничу допомогу 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (, інд. 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу 3 200 (три тисячі двісті) грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 15 квітня 2025 року.

Суддя: