№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1732/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Тітова Олега Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року, постановлену у складі судді Усатової І.А., у справі № 760/10829/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна. Просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з січня 2011 року по травень 2022 року, визнати спільним сумісним майном її та ОСОБА_2 наступне майно:

майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ;

машино-місце № НОМЕР_1 , нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

машино-місце № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

житловий будинок загальною площею 226,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 ;

земельну ділянку площею 0,0274 га, кадастровий номер :01:031:0165;

земельну ділянку площею 0,1007 га, кадастровий номер :01:031:0148;

автомобіль AUDI Q, д.н.з. НОМЕР_3 ;

автомобіль INFINITI, марки FX35, д.н.з. НОМЕР_4 ;

автомобіль PEUGEOT 508, д.н.з. НОМЕР_5 ;

визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину у спільному сумісному майні кожному;

в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за нею право власності на:

майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ;

машино-місце № НОМЕР_1 , нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

машино-місце № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

автомобіль AUDI Q, д.н.з. НОМЕР_3 .

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення її позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження майна, передачі майна третім особам в оренду, найм, інше оплатне чи безоплатне користування, передавати майно в заставу (іпотеку, заклад) чи інше речове обтяження за будь-яким правочином, вчиняти дії щодо зміни технічного стану, інженерних характеристик майна, які можуть призвести до знецінення або знищення об`єктів права власності, що є предметом спору, до набрання рішенням законної сили, а саме щодо наступного майна: - майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ; - машиномісце 33, нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; машиномісце № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; - автомобіль AUDI Q, д.н.з. НОМЕР_3 .

Зазначала, що відповідачем було свідомо вжито заходів щодо уникнення поділу спірного майна. Зокрема, відповідачем було відчужено спірні земельні ділянки, припинено право власності на будинок та продано автомобіль INFINITI, марки FX35, д.н.з. НОМЕР_4 . На даний час за відповідачем на праві власності зареєстровано лише 2 машиномісця. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Тітов О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. Зазначає, що враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідач має об`єктивну можливість розпорядитися належним йому нерухомим та рухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до невиконання чи утрудненого виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову. При цьому суд першої інстанції помилково вважав, що забезпечення позову у визначений позивачкою спосіб порушує баланс прав та обов`язків сторін у справі, є необґрунтованим та суперечить нормам чинного законодавства і фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні адвокат Тітов О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав частково, просив її задовольнити з наведених у ній підстав в частині вимог заяви про забезпечення позовущодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 ; машиномісця 33, нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; машиномісця № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження майна, передачі майна третім особам в оренду, найм, інше оплатне чи безоплатне користування, передавати майно в заставу (іпотеку, заклад) чи інше речове обтяження за будь-яким правочином, вчиняти дії щодо зміни технічного стану, інженерних характеристик майна, які можуть призвести до знецінення або знищення об`єктів права власності, що є предметом спору, до набрання рішенням законної сили, а саме щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , машиномісця 33, нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , машиномісця № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , та автомобіля AUDI Q, д.н.з. НОМЕР_3 , суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновкам суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з січня 2011 року по травень 2022 року, визнати спільним сумісним майном її та ОСОБА_2 наступне майно:

майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ;

машино-місце № НОМЕР_1 , нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

машино-місце № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

житловий будинок загальною площею 226,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 ;

земельну ділянку площею 0,0274 га, кадастровий номер :01:031:0165;

земельну ділянку площею 0,1007 га, кадастровий номер :01:031:0148;

автомобіль AUDI Q, д.н.з. НОМЕР_3 ;

автомобіль INFINITI, марки FX35, д.н.з. НОМЕР_4 ;

автомобіль PEUGEOT 508, д.н.з. НОМЕР_5 ;

визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину у спільному сумісному майні кожному;

в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за нею право власності на:

майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ;

машино-місце № НОМЕР_1 , нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

машино-місце № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , гараж НОМЕР_2 ;

автомобіль AUDI Q, д.н.з. НОМЕР_3 .

Тобто, майно, на яке ОСОБА_1 просила накласти заборону на його відчуження відповідачем, а саме, майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , машиномісце 33, нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , машиномісце № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , є предметом спору.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити вказане майно на користь інших осіб. Відповідачем було свідомо вжито заходів щодо уникнення поділу спірного майна. Зокрема, відповідачем було відчужено спірні земельні ділянки, припинено право власності на будинок та продано автомобіль INFINITI, марки FX35, д.н.з. НОМЕР_4 . На даний час за відповідачем на праві власності зареєстровано лише 2 машиномісця.

При цьому відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 ризиків невиконання рішення по суті позовних вимог у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи предмет спору, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам і є співмірним.

Колегія суддів також враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав, що застосовуються у зв`язку вирішенням спору у суді. Тому, вжиття таких заходів не може бути розцінене як порушення прав відповідача.

Враховуючи викладене, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тітова Олега Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження наступного майна:

майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 ;

машиномісця НОМЕР_1, нижній рівень, площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

машиномісця № НОМЕР_2 , нижній рівень, площею 17,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Строк пред`явлення постанови до виконання - до 29 квітня 2028 року.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді