Справа № 127/1876/25
Провадження 2/127/256/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-10530367 від 07.12.2023.

Позов мотивований тим, що 07.12.2023 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем укладено кредитний договір №00-10530367. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 7000 грн. Відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути вказані кошти та сплатити відсотки і комісію.

22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 8995 грн.

16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача на загальну суму 32005 грн.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань по договору та не погашає заборгованість за договором, яка становить 32005 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» адвоката Тараненка А.І. про витребування доказів в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК».

Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Будь-які докази, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи зазначене, суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом установлено такі фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, визначені нормами ст. 11, 207, 509, 526, 530, 627, 629, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України.

Між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 07.12.2023 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства уклали договір №00-10530367 кредитної лінії, розмір кредиту складає 7000 грн, на строк 240 днів (п.1.3. договору), процентна ставка погоджена в паспорті споживчого кредиту. Вказаний договір ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 08822. Дата надання/видачі кредиту, відповідно до п.2.8. договору - 07.12.2023, сума кредиту 7000 грн, які перераховано за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 8995 грн.

16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача на загальну суму 32005,00грн.

В матеріалах справи містяться акти прийому-передачі реєстру боржників за вказаними договорами факторингу. Також наявний розрахунок заборгованості, де загальна сума боргу становить 32005 грн.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що

- 07 грудня 2023 року ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 уклали договір №00-10530367, яким погодили отримання відповідачем кредиту у розмірі 7000 грн;

- за домовленістю сторін кредитні кошти надаються ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» шляхом переказу на картковий рахунок;

- належних доказів (первинних документів) про перерахування коштів на вказаний у договорі картковий рахунок відповідача матеріали справи не містять;

- положення договору № 00-10530367 не місять домовленості сторін про те, що кредитні кошти надані відповідачу до підписання договору або, що факт підписання договору свідчить про отримання грошей позичальником.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (див. пункти 73, 75 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі №523/7796/19 (провадження №61-5873св24).

Ухвалою суду від 07.02.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів із «Універсал банк», зокрема інформації щодо зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період 07.12.2023- 17.10.2021 у сумі 7350,00 грн; (безготівкове зарахування згідно транзакції №40193-97082-54643 від 07.12.2023).

Відповідно до листа №БТ/Е-1475 від 14.03.2025 АТ «Універсал банк» встановлено, що на картковий рахунок НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період 07.12.2023-17.10.2021 у сумі 7350,00 грн; (безготівкове зарахування згідно транзакції №40193-97082-54643 від 07.12.2023) зарахування у сумі 7350.00 грн., на картковий рахунок НОМЕР_4 не надходило.

Тобто ТОВ «ФК «Ейс» не надало належних і допустимих доказів, що первісний кредитор на виконання пункту 2.8 договору №00-10530367 перерахував кредитні кошти ОСОБА_1 на його картковий рахунок.

Відсутність доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача з урахуванням змісту зазначеного договору, позбавляє суд можливості дійти висновку, що ТОВ«КАЧАЙ ГРОШІ» виконало зобов`язання за вказаним договором в частині надання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 7000 грн.

Суд вважає, що інформаційна довідка вих.№204/9 від 09.09.2024 ТОВ «Платежі онлайн» про проведення ряду платежів через платіжний сервіс «Platon» самостійно не є належним первинним документом, що підтверджує факт виконання договору первісним кредитором. Доказів вчинення дій відповідачем направлених на виконання зобов`язань перед кредитором матеріали цивільної справи не містять. Відповідно, суд не має підстав вважати, що відповідач, шляхом здійснення часткових оплат визнає заборгованість перед кредитором.

Недоведення зазначених обставин свідчить про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_1 обов`язку з повернення як кредиту у розмірі 32005 грн, яка складається з 6850 грн заборгованості за тілом кредиту та 25155 грн заборгованості за відсотками.

За таких обставин, враховуючи недоведення позивачем обставин щодо надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи: судового збору, сплаченого за подання позову, та витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-10530367 від 07.12.2023 в розмірі 32005 грн, яка складається з 6850 грн заборгованості за тілом кредиту та 25155 грн заборгованості за відсотками - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 02 травня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В. В. Горбатюк