КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6022/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року місто Київ

справа №757/11644/24-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., повний текст рішення складено 06 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь:

майнову шкоду у розмірі 84442,83 грн.;

витрати за проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 4000 грн.;

моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 25 лютого 2023 року о 14.30 год., в місті Києві по вул. Набережне шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху та при перестроюванні, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та з автомобілем «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутньому напрямку, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №757/9127/23-п провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Вказувала, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №073/02-23 від 06 березня 2023 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 складає 161467,07 грн., а вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу - 102144,29 грн. Під час огляду експертом транспортного засобу були присутні власник автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 та винуватець ДТП - відповідач ОСОБА_1 .

Зазначала, що моторно-транспортне бюро України здійснило відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди 25 лютого 2023 року на суму 77024,24 грн.

Вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням на загальну суму 84442,83 грн., яка була розрахована наступним чином: 161467,07 грн. - 77024,24 грн. = 84442,83 грн.

Посилалася на те, що їй була завдана також моральна шкода, оскільки було порушено її нормальний спосіб життя, вона перенесладушевністражданняякі, пов'язані із пошкодженням автомобіля,вона була позбавлена можливості їздити на роботу, до лікарні, на відпочинок, до друзів, до родичів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 рокупозов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 88 442,83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1006,68 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

На обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції не дослідив, що якщо автомобіль новий, то розрахунок вартості відшкодування має вираховуватися із суми 161467,07 грн., проте якщо автомобіль вже використовувався (не новий), то за основу треба брати вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу - 102144,29 грн.

Вважає, що у даному випадку необхідно застосувати коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, адже станом на момент ДТП автомобіль «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 - 2018 року випуску. Дата початку експлуатації - 01 січня 2018 року.

Вказувала, що позивач здійснювала розрахунок не беручи до уваги коефіцієнт зносу транспортного засобу та останньою не підтверджено належними доказами відсутності підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 на підставі п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

Зазначала, що у рішенні судом вказано, що підлягають стягненню витрати за проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 4000 грн., оскільки вони теж відносяться до завданої позивачу шкоди.При цьому судом жодним чином не наведено якими саме доказами, нормами права керувався суд, покладаючи на відповідача відшкодування витрат за звіт оцінки вартості матеріального збитку, складений ТОВ «Клевер Експерт» та в резолютивній частині суд цього не прописав.

Посилалася на те, що суд не звернув увагу, що не було надано будь-яких доказів щодо психоемоційного стану позивача чи звернень до лікарів, чи будь-яких інших документальних підтверджень того, що у останньої після ДТП виникли значні моральні страждання, тривалий час був депресивний настрій та апатія, як про це вказано у рішенні суду.

17 лютого 2025 року від позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив, в якому остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2023 року о 14.30 год., в місті Києві по вул. Набережне шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху та при перестроюванні, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та з автомобілем «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутньому напрямку, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_3 є власником автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №757/9127/23-п апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 задоволено.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року скасовано та прийнято нову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції встановив, що наявні у справі №757/9127/23-п докази у своїй сукупності доводять те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.1, 10.3, 10.3 ПДР України та вбачається винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi S6», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №073/02-23 від 06 березня 2023 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт» оцінювачем ОСОБА_5 :

вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 становить 114321,55 грн.;

вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 без урахування фізичного зносу вузлів і деталів складає 161467,07 грн.;

вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 без урахування ПДВ становить 102144,29 грн.

Під час огляду оцінювачем транспортного засобу були присутні власник автомобіля «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується актом огляду ТЗ. Вказаний акт підписаний без зауважень.

Моторно-транспортне страхове бюро України здійснило відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди 25 лютого 2023 року на рахунок позивача у розмірі 77024,24 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначала, що наявні підстави для стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням від МТСБУ на загальну суму 84442,83 грн., яка була розрахована наступним чином: 161467,07 грн. - 77024,24 грн. = 84442,83 грн.

В подальшому позивачем було подано до суду першої інстанції докази на підтвердження здійснених нею витрат на відновлення транспортного засобу, а саме копії: накладної №235 від 05 травня 2023 року на суму 104000 грн.; товарного чеку від 05 травня 2023 року на суму 104000 грн.; акту виконаних робіт №138 від 20 травня 2023 року на суму 57900 грн.; рахунку-фактури №138 від 20 травня 2023 року на суму 57900 грн., яка оплачена 20 травня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому, особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Суд першої інстанції, враховуючи звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №073/02-23 від 06 березня 2023 року, дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача майнової шкоди спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 84442,83 грн., як різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 без урахування фізичного зносу вузлів і деталів та виплаченим МТСБУ страховим відшкодуванням (виходячи з розрахунку: 161467,07 грн. - 77024,24 грн. = 84442,83 грн.).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач здійснювала розрахунок не беручи до уваги коефіцієнт зносу транспортного засобу та останньою не підтверджено належними доказами відсутності підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Volvo ХС 90», д.н.з. НОМЕР_3 на підставі п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, колегія суддів відхиляє, оскільки у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу винною особою відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу (без урахування коефіцієнта фізичного зносу).

Не погоджуючись із сумою фактичного відшкодування вартості ремонтних робіт по відновленню автомобіля, сплачених позивачем, сторона відповідача не надала власного розрахунку таких витрат та не подала до суду клопотання про призначена експертизи на спростування доказів щодо розміру шкоди наданих позивачем.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що у рішенні судом зазначено, що підлягають стягненню витрати за проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 4000 грн., оскільки вони теж відносяться до завданої позивачу шкоди, при цьому судом жодним чином не наведено якими саме доказами, нормами права керувався суд, покладаючи на відповідача відшкодування витрат за звіт оцінки вартості матеріального збитку, складений ТОВ «Клевер Експерт» та в резолютивній частині суд цього не прописав, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження понесення витрат за проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку надала квитанцію ТОВ «Клевер Експерт» від 28 лютого 2023 року №65 на суму 4000 грн.

Отже, оскільки позивач понесла витрати на проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку, який взято до уваги судом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення 4000 грн. з відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в резолютивній частині рішення судом вказана сума у розмірі 4000 грн. за проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку була додана до матеріального збитку у розмірі 84442,83 грн. та відповідно зазначено про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 88442,83 грн.

Проте зазначення в резолютивній частині рішення суду загальної суми, яка стягується з відповідача замість окремо матеріального збитку у розмірі 84442,83 грн. та витрат на проведення звіту оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 4000 грн. не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про стягнення понесених позивачем витрат у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати, що згідно з ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача суд визначив правильно, виходячи з обставин її заподіяння, характеру і ступеню страждань позивача, внаслідок пошкодження її автомобіля, суттєвих змін у її житті та психологічному її стані, а також виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам заподіяння позивачу моральної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки судом вірно було встановлено, що саме з вини ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль позивача, що потягло зміну звичного укладу її життя, втрату душевної рівноваги, а тому відповідач повинен відшкодовувати завдану моральну шкоду в розмірі визначеному судом першої інстанції.

За таких обставин, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, обґрунтовано виходив з наявності підстав для частково задоволення позову ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: