КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/4867/24 Головуючий у 1 інстанції: Проць Т.В.
Провадження №22-ц/824/4325/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження в справі за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок, третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2024 року у відкритті провадження по справі відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що неможливо відкрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки відповідач по вказаній справі помер до пред`явлення позову в суд.

Щодо позовних вимог до іншого відповідача Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, то суд першої інстанції дійшов до висновку, що вони підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 11 листопада 2024 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області, в якій просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2024 рокута ухвалити нове судове рішення про відкриття апеляційного провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що позовні вимоги полягають в усуненні перешкод у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення з кадастровими номерами :05:025:007 загальною площею 4,452 га, :05:025:0008 загальною площею 8,0999 га та :05:025:0011 загальною площею 8,8574 га, шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок, а не їх повернення чи витребування у ОСОБА_1 .

Вказує, що позов пред`явлений в тому числі до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, а не лише до ОСОБА_1 .

Зазначає, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи, технічна документація та будь-які рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність, а тому вважає, що право власності не набуте. ОСОБА_1 формально рахується власником спірних земель, інформації про спадкування його прав та набуття права власності на землю після його смерті немає.

12 березня 2025 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області подав додаткові пояснення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта Карно А.О. та представник Київської обласної державної адміністрації Шабатура А.М., підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, просили її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Максимова І.В., заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач помер до пред`явлення позовної заяви про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок, в момент смерті відповідача припинилась і його цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність, тому зобов`язання між ним та позивачем також припинились.

Питання щодо процесуального правонаступництва, яке передбачено ст. 55 ЦПК України, на стадії вирішення питання про відкриття провадження не підлягає застосуванню, оскільки вказана норма закону може бути застосована лише у разі, коли відповідач на момент звернення до суду мав цивільну процесуальну дієздатність та помер в процесі розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво, у справах де таке правонаступництво допускається, у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, однак лише за умови, що смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 200/21020/15-ц (провадження № 61-9921св19) зазначено, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 37 ЦПК України 2004 року можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 09 жовтня 2023 року у справі № 688/181/23. Судова практика з указаного процесуального питання є сталою та сформованою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладенні в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, судом першої інстанцій встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом в вересні 2024 року, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто ще до пред`явлення даного позову позивачем до суду.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встанолено, що відповідач помер до моменту звернення з позовом, і на момент смерті він не набув статусу учасника справи, а тому суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про відмову в відкритті провадженні по справі.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 1 квітня 2025 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана