Справа № 466/2508/24
Провадження № 2/466/353/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Зими І.Є.

за участю секретаря Васинчик М.О.

представника відповідача Мельничука І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка »до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП ,-

в с т а н о в и в:

05.03.2024 року, ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 49 958,47 грн. , стягнення судового збору та витрат на професійну допомогу , що становлять 8 000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 15.10.2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Ауді (д.н.з. НОМЕР_1 ). Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування» . 27.07.2021 , в м. Львові сталася ДТП за участю транспортного засобу мотоцикл Кавасакі (д.н.з. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобіля Ауді (д.н.з. НОМЕР_3 ) та автомобіля Опель (д.н.з. НОМЕР_4 ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Ауді, що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №014067/4600/0000342. Згідно постанови Галицького районного суду від 18.10.2021 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 109 813,99 грн.(ПД №24209 від 28.08.2021). Розрахунок страхового відшкодування: 112 763,99 грн. (вартість відновлювального ремонту, згідно рахунку СТО), - 2 950,00грн. (франшиза). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу мотоцикла Кавасакі (д.н.з. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «УАСК АСКА», згідно полісу АР № 001386850. Ліміт відповідальності страховика становить -130 000,00грн., франшиза - 0,00грн. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі звіту про оцінку автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 №3291 - коефіцієнт фізичного зносу ТЗ становить - 0,7142, - вартість відновлювального ремонту - 125 782,92грн. - вартість матеріального збитку - 59 855,52грн. За таких обставин, АТ «УАСК АСКА», в межах ліміту відповідальності за полісом ОСЦПВНТЗ(130 000,00), але з урахуванням зносу(0,71) є зобов`язаною особою за полісом АР № 001386850, в розмірі - 59 855,52грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженого Т3, який було сплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Ухвалою суду від 07.03.2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року судом було задоволено клопотання представника відповідача, та призначено судову авто-товарознавчу експертизу.

В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Представник відповідача, адвокат Мельничук І.А. , в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви, та взяти до уваги висновок судового експерта №198, згідно якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Ауді, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_1 ,внаслідок його пошкодження у ДТП 27.07.2021 року, з врахуванням результатів його обстеження аварійним комісаром 12.08.2021 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить - 33 653,57грн. Окрім цього, просив суд звернути увагу на той факт, що згідно вищевказаного висновку експерта , а саме п.9 щодо необхідності змінити чи ремонту пошкоджень дверки задньої правої та кріплення дзеркала заднього виду зовнішнього правого, (що входить виключно в компетенцію судового експерта, двері задні праві та кріплення дзеркала заднього правого виду зовнішнього правого - відновлюється методом ремонту, а не зміни вказаних частин. Вказаним висновком повністю підтверджується той факт, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно звіту про оцінку за № 3291 є значно завищеною. Крім того, транспортний засіб відповідача на момент ДТП також був застрахований і ліміт відповідальності страховика становить 130 000 грн., що повністю покриває відшкодування. Відтак, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зістаттею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України визначено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що 15.10.2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Ауді (д.н.з. НОМЕР_1 ). Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування» . 27.07.2021 , в м. Львові сталася ДТП за участю транспортного засобу мотоцикл Кавасакі (д.н.з. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобіля Ауді (д.н.з. НОМЕР_3 ) та автомобіля Опель (д.н.з. НОМЕР_4 ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Ауді, що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №014067/4600/0000342.

Згідно постанови Галицького районного суду від 18.10.2021 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, мотоцикла Кавасакі (д.н.з. НОМЕР_2 ) також була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( а.с. 39) . Договір було укладено з АТ «УАСК АСКА», згідно полісу АР № 001386850. Ліміт відповідальності страховика становить -130 000,00грн., франшиза - 0,00грн.

Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Правовідносини, які виникли в даному випадку між відповідачем та позивачем,спір про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, регулюються нормами ЦК України,та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Відповідно до вимог статті 118 7ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванні в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини 3статті 1193ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною 1статті 1195 цього кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до положень п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону № 1961-IV потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Однією із умов для відшкодування матеріального збитку, особою, відповідальною за заподіяний збиток (або заподіювачем шкоди) є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (ст. 4, 5, 7, 12 цього Закону) та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом МЮУ, Фонду ДМУ від 24.11.2003 року № 142/5/2092, в редакції наказу МЮУ, Фонду ДМУ від 24.07.2009 року №1335/5/1159) (п. 1.3, 1.6, 2.4, 4.3, 5.2, 8.3, 8.4, 8.5.2 - 8.5.15 Методики).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, СК у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону № 1961-IV чітко встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством....

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до абзацу «в» пп. 38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)».

Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт №00446990 від 15.10.2020 року, та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 109 813,99грн. Розрахунок страхового відшкодування складається з: 112 763,99грн. (вартість відновлювального ремонту, згідно рахунку СТО), та 2 950,00грн. (франшиза). Згідно платіжного доручення №242509 від 28.08.2021, ОСОБА_2 сплачено 109 813 грн.99 коп. , страхового відшкодування за заявою № КЗ00446990 про подію .

За змістом ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно абз.1 п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, власник автомобіля Ауді застрахувала свою відповідальність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «Уніка» та було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Ауді. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника транспортного засобу мотоцикл Кавасакі (д.н.з. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «УАСК АСКА», згідно полісу АР № 001386850. Ліміт відповідальності страховика становить -130 000,00грн., франшиза - 0,00грн. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , №3291 - коефіцієнт фізичного зносу ТЗ становить - 0,7142, - вартість відновлювального ремонту - 125 782,92грн. - вартість матеріального збитку - 59 855,52грн.

Згідно рахунку від 29.07.21 ТзОВ» НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» за ремонт автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_1 визначено до оплати згідно калькуляції № 00446990 платнику, Боржевській Л.А., 112 763, 99 грн. ( а.с. 15). Даних про проведення такої оплати та виконання ремонтних робіт саме ТзОВ» НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» до суду не надано.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача надав Звіт про оцінку автомобіля № 3291 від 12.08.2021, де визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_1 , становить 125 782,92 грн, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 59 855,52грн. Між тим, згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення ст.ст. 76, 102-113ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно звіту про оцінку автомобіля № 3291 від 12.08.2021, де визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_1 , становить 125 782,92 грн, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 59 855,52грн., не зазначено, що суб`єктом оціночної діяльності обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що висновок підготовлено для подання до суду. Натомість, в даному звіті зазначено, що оцінювач не несе відповідальності за достовірність представлених документів, необхідних для визначення прав власності на оцінюваний об`єкт, і не несе відповідальність за будь-які судження у фінансовій, правовій і податковій сферах, що належать Замовнику. Оцінювач не має і не буде мати в майбутньому ніяких майнових і інших інтересів в оцінюваному об`єкті, діє неупереджено, винагорода оцінювача не залежить від результату оцінки майна, а також від подій, які можуть відбутися в результаті використання замовником або третіми особами висновків, що містяться в Звіті. Оцінювач допускає без незалежної перевірки, що всі дані, надані Замовником, повні і вірні. Думка оцінювача щодо ринкової вартості об`єкта дійсно тільки на дату оцінки. Оцінювач не несе відповідальність за зміну соціальних, економічних політичних факторів, що можуть уплинути на зміну вартості досліджуваного об`єкта після дати проведення дослідження. Звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо імовірної (ринкової) вартості об`єкта. Оцінювач цим звітом не зобов`язаний виконувати додаткову роботу, давати офіційні показання з питань, зв`язаними з активами, об`єктами власності. Відповідно до ухвали суду від 12.06.2024 року, судом, за клопотанням представника відповідача, було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, серед питань, які були поставлені експерту, зокрема, було питання про визначення реальної суми вартості відновлювального ремонту автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно висновку судового експерта №198, до п.2 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Ауді без урахування запчастин та/або з ПДВ становить 58 682,07, грн. 07 коп. Відповідно до п.3 вказаного висновку, вже з урахуванням запчастин та/або ПДВ-65 833,07грн. 07коп. Відповідно до п.9 щодо необхідності заміни чи ремонту пошкоджень дверки задньої правої та кріплення дзеркала заднього виду зовнішнього правого, що входить виключно до компетенції судових експертів, двері задні праві та кріплення дзеркала відновлюються методом ремонту. Тобто шкода була спричинена в межах ліміту відповідальності страховика.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). При цьому суд враховує висновки, викладені у п. п. 65-71 постанови Великої Палати ВС від 18.12.2019 справа № 522/1029/18 та постанови ВС від 16.11.2022 справа № 335/2566/18. Враховуючи викладене, наданий Звіт про оцінку автомобіля №3291 від 12.08.2021, де визначена величина втрати товарної вартості автомобіля Ауді державний номерний знак НОМЕР_1 ., не є належним та допустимим доказом позивача.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної ст. передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на той факт, що неодноразово повідомляли позивача про те, що в даній справі була проведено авто товарознавчу експертизу, та надавав час позивачу для подачі своїх заперечень чи доповнень. Проте такі на адресу суду не надходили, позивач просив суд проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі тих доказів які містяться в матеріалах справи. Окрім того, з метою всебічного розгляду та з`ясування усіх обставин справи, у позивача на вимогу суду, було витребувано фотографії самого транспортного засобу, для з`ясування обсягу та характеру пошкоджень, яких зазнав автомобіль Ауді.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам та доказам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами правомірності та законодавчої обґрунтованості звернення ним з вимогою про стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_1 , відтак в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка »до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовити за безпідставністю.

Позивач : Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка » ; м. Київ , вул. О. Теліги, 6-В, корп. 4. Код 20033533 ;

Відповідач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима