РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Хліменкової А. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його рідної баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна баба - ОСОБА_3 , яка за життя 15 лютого 2013 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла йому все її рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і взагалі на все те, що вона матиме право за законом і належатиме їй на день смерті.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що окрім нього, до числа спадкоємців входить його рідна сестра ОСОБА_2 , яка не зверталась після смерті баби із заявою про прийняття спадщини та не має наміру звертатися. Будь-які інші родичі та спадкоємці у спадкодавця відсутні.

З метою прийняття спадщини всередині червня 2022 року позивач зателефонував до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, де йому роз`яснили, що нотаріальна контора не працює і прийняти заяву не може, оскільки в країні призупинені нотаріальні дії до закінчення воєнного стану, реєстр спадкових справ заблоковано та відключені інші реєстри Міністерства юстиції України.

Довідавшись про поновлення нотаріальних дій в період дії воєнного стану, він 26 квітня 2023 року звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця, однак в той же день отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини та чотири місяці відповідно до пункту 3 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами згідно з Постановою КМУ від 24 червня 2022 року № 719).

Позивач вказує, що строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, викликаних обставинами воєнного стану, а саме, змінами законодавства щодо строків прийняття спадщини у період дії воєнного стану, які він не мав можливості вчасно відслідковувати. Крім того, зауважив, що згідно зі змінами законодавства чинними на момент закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, він повинен був звернутися із заявою про прийняття спадщини в строк до 09 квітня 2023 року включно, однак звернувся 26 квітня 2023 року, тобто з незначним пропуском строку (18 днів).

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та витребувано у Дванадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 518/2023, заведеної за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

16 липня 2024 року до суду надійшли матеріали витребуваної спадкової справи.

22 липня 2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

10 листопада 2024 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи - ОСОБА_2 , в яких зазначила, що вона не мала бажання і не зверталася після смерті баби до нотаріальних органів щодо отримання спадщини, не заперечує проти отримання спадщини позивачем за заповітом та задоволення вимог позову.

10 січня 2025 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач вказував, що зважаючи на докази в матеріалах справи, просить суд ухвалити рішення згідно з норами чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у поданому до суду відзиві просив розглядати його у відсутність представника.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, однак у поданих до суду письмових поясненнях ОСОБА_2 просила розглядати справу у її відсутність.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що позивач є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданим 04 квітня 1981 року Жовтневим відділом РАЦС у м. Києві, серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові батька позивача від 10 квітня 1980 року серії НОМЕР_2 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батька позивача від 26 квітня 2023 року № 2, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб баби позивача від 26 квітня 2023 року № 4, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб баби позивача від 26 квітня 2023 року № 2.

15 лютого 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Коробановою О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-94, відповідно до якого все її майно рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом і що їй належатиме на день смерті заповіла ОСОБА_1 (позивачу).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 червня 2022 року, виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2с-266, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_3

26 квітня 2023 року позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його баби та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

26 квітня 2023 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Тітовою О. В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що він згідно зі статтею 1270 ЦК України пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини та чотири місяці відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" зі змінами згідно з постановою КМУ від 24 червня 2022 року № 719.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Як встановлено судом позивач 26 квітня 2023 року звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом 26 квітня 2023 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останнім пропущений шестимісячний строк та чотири місяці відповідно до постанови КМУ.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності таких умов: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19).

Водночас, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

З викладеного вбачається, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17.

Крім того, обмеження протягом певного часу доступу до нотаріальних реєстрів та нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану можуть бути прийняті судом у якості доводів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року, справа №522/13476/23, провадження №61-7645св24.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Так позивач зазначає поважними причинами пропуску строку те, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану були неодноразово внесені зміни до чинного законодавства щодо строків прийняття спадщини, зокрема, на момент відкриття спадщини було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, а вже на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії діяли норми, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці, що призвело до невизначеності законодавства. Також, зазначив, що у зв`язку з введенням воєнного стану та обмеженим доступом до державних реєстрів не міг вчасно відслідковувати зміни у законодавстві.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

На момент відкриття спадщини пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

З 29 червня 2022 року діяли зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено.

Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через невизначеність діючого на момент виникнення спірних правовідносин національного законодавства, а також те, що він як пересічна людина, яка не має обов`язку слідкувати за змінами законодавства та давати їм оцінку, мав законні сподівання на те, що він не пропустить строк звернення із заявою при прийняття спадщини.

Крім того, строк на подання заяви про прийняття спадщини пропущено позивачем на досить незначний проміжок часу (18 днів), при цьому, необхідно врахувати ту обставину, що після отримання постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 , не зволікаючи звернувся до суду з позовом у даній справі.

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач наведені позивачем обставини не заперечував.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, встановлені статтею 3 ЦК України, верховенства права та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача і їх задоволення, та визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання відповідної заяви терміном у 3 місяці.

З огляду на викладене, керуючись статтями 1217, 1220, 1222, 1261, 1270, 1272 ЦК України статтями 2, 10, 12, 13, 15, 141, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач - Київська міська рада, , місце знаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36;

треті особи:

Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ), , 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-д;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_4 .

Судді Л. М. Ішуніна