РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони та інші учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачка - ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Служба у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області;

зміст позовних вимог - про визначення місця проживання неповнолітньої дитини;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами загального позовного провадження, за участі позивача ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 06.02.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 903, в якій просить ухвалити рішення про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним як батьком, по АДРЕСА_1 . Також ставить питання про зобов`язання Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області подати висновок про доцільність проживання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач ОСОБА_1 не порушує.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що сторони у справі є батьками двох дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вже досягла повноліття, та сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишається неповнолітнім. Обоє дітей народилися за час перебування сторонами у справі у зареєстрованому шлюбі, котрий був розірваний рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 04.06.2013 року у справі за єдиним унікальним номером 453/768/13-ц та номером провадження 2/453/333/13. При цьому, сторони у справі після розірвання їх шлюбу, узгодили, що дочка залишиться проживати разом із відповідачкою ОСОБА_2 як її матір`ю по АДРЕСА_1 , а син переїде проживати до позивача ОСОБА_1 як його батька по АДРЕСА_1 , що власне й сталося. Більше того, про доцільність проживання сина разом із позивачем ОСОБА_1 у подальшому констатувала й комісія з питань захисту прав дитини Сколівської РДА Львівської області у своєму рішенні від 28.07.2015 року за № 2, на підставі котрого зокрема 03.08.2015 року головою Сколівської РДА Львівської області було винесене відповідне розпорядження за № 219 «Про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_1 ». Однак, станом на дату звернення у суд із вищевказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_1 був мобілізованим та до цього часу перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_1 МО України, у званні солдат, що робить неможливим проживання разом з ним сина, а тому, з метою недопущення у майбутньому порушення відповідних своїх прав як батька, з яким проживає неповнолітня дитина та в якого ця дитина перебуває ну у триманні, позивач ОСОБА_1 , на підставі статей 19, 141, 153, 157, 159-161 СК України, просить свій позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на її стороні - Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Відповідно, відповідачка ОСОБА_2 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Служба у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з її участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні вказаної відповідачки, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, не скористалась. Однак, зазначена третя особа подала у Сколівський районний суд Львівської області висновок щодо доцільності проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 . У такому висновку, за результатами проведеної перевірки, констатовано проживання за власним бажанням неповнолітнього сина сторін у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із відповідачкою ОСОБА_2 як його матір`ю, по АДРЕСА_1 , й саме відповідачка ОСОБА_2 постійно дбає про нього, допомагає йому у навчанні, цікавиться його життям та дозвіллям. Натомість позивач ОСОБА_1 як батько цієї дитини, зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_1 , мобілізований та перебуває на військовій службі. Відтак, з метою захисту прав та інтересів цієї дитини та недопущення залишення його без батьківського піклування, на даний час необхідним є визначити місце його проживання саме з відповідачкою ОСОБА_2 як його матір`ю, по АДРЕСА_1 .

Заяви та клопотання учасників справи.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, 06.02.2025 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшло клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 1661, про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника.

Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 10.02.2025 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи - відповідач ки ОСОБА_2 .. Так, згідно отриманої 10.02.2025 року відповіді № 1105311, зазначена відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 10.02.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.03.2025 року, 11:00 год.. Зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Службу у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, подати суду письмовий висновок щодо доцільності проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.03.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 24.04.2025 року о 14:00 год..

Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Позивач ОСОБА_1 у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити з підстав, що викладені у пред`явленій позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явилася, про повні причини своєї неявки суд не повідомляла, будь-яких заяв щодо відкладення розгляду цієї справи не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, явку уповноваженого представника у призначене судове засідання з розгляду цієї справи по суті не забезпечила, про поважні причини неявки такого представника не повідомляла, будь-яких заяв щодо відкладення розгляду цієї справи не подавала.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 та їх з відповідачкою ОСОБА_2 неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й причетність до такого порушення їх прав зазначеної відповідачки за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, судом встановлено, що сторони у справі, які є громадянами України, 09.10.1999 року вступили у шлюб, котрий був зареєстрований виконавчим комітетом Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області, про що складено актовий запис за № 12, та котрий у подальшому був розірваний на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 04.06.2013 року у справі за єдиним унікальним номером 453/768/13-ц та номером провадження 2/453/333/13, котре набрало законної сили (виписка міститься у справі, а. с. 9). Вказаним судовим рішенням, після розірвання шлюбу сторін у справі, не визначалось з ким із батьків та де саме залишаться проживати їхні діти.

За час перебування у шлюбі у сторін у справі народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_2 , виданому Тухлянською сільською радою Сколвського району Львівської області 20.01.2011 року у відповідності до актового запису про народження за № 1 (копія міститься у справі, а. с. 10), який на час розірвання шлюбу сторін у справі був малолітнім, маючи лише 2 роки, а на даний час вже є неповнолітнім, так як йому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 14 років.

Як вбачається з рішення комісії з питань захисту прав дитини Сколівської РДА Львівської області від 28.07.2015 року за № 2 «Про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_1 » (копія міститься у справі, а. с. 12), названа комісія вважала за доцільне на відповідному етапі визначити місце проживання малолітнього на той час сина сторін у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 ..

Розпорядженням голови Сколівської РДА Львівської області від 03.08.2015 року за № 219 «Про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_1 » (копія міститься у справі, а. с. 13), визначено місце проживання малолітнього на той час сина сторін у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 ..

Як вбачається з довідки Тухлянського опорного навчального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів-гімназія від 04.02.2025 року за вих. № 19 (міститься у справі, а. с. 15), неповнолітній син сторін у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем восьмого класу денної форми навчання вказаного закладу освіти.

Згідно довідки Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 21.10.2024 року за вих. № 1258 (міститься у справі, а. с. 14), позивач ОСОБА_1 має ну утриманні одну дитину до 18-ти років, а саме сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 МО України від 19.12.2024 року за вих. № 823/489/47/3088/пс (копія міститься у справі, а. с. 16), відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, у вказаній військовій частині, у званні солдат.

Згідно висновку Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 04.03.2025 року за № 25/01-06/19 щодо доцільності проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 (копія міститься у справі, а. с. 27-28), за результатами проведеної Службою у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області перевірки, констатовано проживання станом на лютий-березень 2025 року за власним бажанням неповнолітнього сина сторін у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із відповідачкою ОСОБА_2 як його матір`ю, по АДРЕСА_1 , як і констатовано те, що саме відповідачка ОСОБА_2 постійно дбає про нього, допомагає йому у навчанні, цікавиться його життям та дозвіллям. Натомість позивач ОСОБА_1 як батько цієї дитини, зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_1 , мобілізований та перебуває на військовій службі. Відтак, з метою захисту прав та інтересів цієї дитини та недопущення залишення його без батьківського піклування, на даний час Служба у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області вважає необхідним визначити місце його проживання саме з відповідачкою ОСОБА_2 як його матір`ю, по АДРЕСА_1 .

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків в її вихованні й спілкуванні з нею, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Сімейним кодексом України (надалі - СК України), а також Законом України «Про охорону дитинства» та постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини».

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

В силу ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зокрема, пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Згідно ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

В силу частин 1-4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна . У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За приписами ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо відсутності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи.

Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача ОСОБА_1 на підтримання пред`явлених ним вимог у межах судового розгляду цієї справи, належить в першу чергу зазначити, що син сторін у цій справі - ОСОБА_1 06.01.2025 року досяг 14 років, а, отже, на виконання приписів ч. 2 ст. 29 ЦК України та ч. 3 ст. 160 СК України, вже сам вправі вільно обирати собі місце проживання чи то з батьком чи то з матір`ю, й суду важлива саме його позиція з вказаного приводу. Натомість, за результатами проведеної Службою у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області перевірки, констатовано проживання за власним бажанням неповнолітнього сина сторін у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із відповідачкою ОСОБА_2 як його матір`ю, по АДРЕСА_1 , що знайшло своє відображення у висновку Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 04.03.2025 року за № 25/01-06/19 щодо доцільності проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 , котрий у наведеній частині приймається судом до уваги.

З наведених міркувань суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 як на підтвердження своєї позиції у цій справі, на рішення комісії з питань захисту прав дитини Сколівської РДА Львівської області від 28.07.2015 року за № 2 «Про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_1 » та розпорядженням голови Сколівської РДА Львівської області від 03.08.2015 року за № 219 «Про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_1 », котрими вважалось за доцільне та визначено місце проживання малолітнього на той час сина сторін у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за згодою обох батьків, оскільки такі документи були прийняті зазначеним органом опіки та піклування на виконання приписів ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України, в силу необхідності визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років, та вичерпали свою дію досягненням сином сторін у справі ОСОБА_1 06.01.2021 року 10 років, що, відповідно, позивачем ОСОБА_1 не було враховано при пред`явленні ним даного позову.

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходить таку службу у військовій частині НОМЕР_1 МО України, що унеможливлює на час проходження ним такої служби проживання неповнолітнього сина сторін у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навіть у випадку обрання останнім місця свого проживання разом із батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

За таких встановлених судом обставин цієї справи, пред`явлені ОСОБА_1 позовні вимоги до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією про сплату одного із відділень АТ «Ощадбанк» від 06.02.2025 року за № 15 (копія міститься у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції позивача ОСОБА_1 з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 у випадку задоволення/часткового задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Окрім того, такі судові витрати, у випадку протилежної позиції ОСОБА_1 з вказаного приводу, підлягають покладенню на нього в силу відмови в замовленні пред`явлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Служби у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, - відмовити.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Служба у справах дітей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, код у ; місцезнаходження: вул. В. Івасюка, 24, с-ще. Славсько, Стрийський район, Львівська область, 82660; адреса електронної пошти: ; електронний кабінет: наявний.

Повне рішення суду складене: 29 квітня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН