ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________________
Провадження №4-с/756/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Загороднюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали скарги ОСОБА_1 ,

боржник: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»,

суб`єкт оскарження: Бучацький відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

на дії державного виконавця,

УСТАНОВИВ:

Стягувач звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 14.03.2025 у виконавчому провадженні НОМЕР_2, а також зобов`язати поновити вчинення виконавчих дій.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на те, що судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2024 з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 стягнуто 204703,32 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Постановою Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області від 20.01.2024 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання вказаного судового наказу.

Наказом Фонду державного майна України №350 від 03.03.2025 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України №1 від 04.01.2022 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації», єдиний майновий комплекс державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» включено до переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

14.03.2025 Бучацьким відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 у зв`язку із включенням єдиного майнового комплексу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Як зазначає стягувач, вказана постанова є неправомірною з огляду на те, що п.12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» є таким, що не відповідає Конституції України, а зупинення вчинення виконавчих дій є втручанням держави у право на мирне володіння майном, яке у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою є запобігання знецінення активів підприємства, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим просив визнати незаконною та скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 14.03.2025, а також зобов`язати Бучацький відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2025 скаргу прийнято до свого провадження.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як установлено судом, 15.11.2024 Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з боржника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 заробітної плати на загальну суму 204703 грн 32 коп. за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року.

Постановою начальника Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Романюка О.В. від 20.01.2024 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання вказаного судового наказу.

Наказом Фонду державного майна України №350 від 03.03.2025 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України №1 від 04.01.2022 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації», єдиний майновий комплекс державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» включено до переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

14.03.2025 начальником Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Романюком О.В. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 у зв`язку із включенням єдиного майнового комплексу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

У силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 12 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом частини першої, абзацу 1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), протоколи до неї та практику практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Стаття 1 Протоколу 1 Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014) визначено три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

У контексті ст. 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в п. 1 ст. 1 Першого протоколу (рішення у справах «Бурдов проти росії» від 07.05.2002, «Войтенко проти України» від 29.06.2004).

Відповідно до змісту рішення ЄСПЛ від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Ураховуючи, що обов`язком держави є забезпечення виконання остаточного рішення, беручи до уваги тривалу дію зупинення вчинення виконавчих дій, відсутність правової визначеності щодо настання подій, з якими пов`язано відновлення виконавчих дій, а також сумніви щодо існування легітимної мети такого зупинення, колегія суддів доходить висновку, що п. 12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить ст. 8, ч.2 ст. 19, ч.ч.1,2 ст. 55, п. 9 ч.2 ст. 129, ч.ч.1,2 ст.129-1 Конституції України), тому суд вирішує справу без застосування цієї норми, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у пп. 5.1 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020, та практики ЄСПЛ щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств.

До таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2024 у справі №335/1961/23.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим вона є неправомірною.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова начальника Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Романюка О.В. від 14.03.2025 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 є неправомірною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а вимоги скарги - задоволенню.

Керуючись ст. 259, 260, 353, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),боржник: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (, місцезнаходження: Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, 16),суб`єкт оскарження: Бучацький відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, місцезнаходження: Тернопільська обл., Чортківський р-н., м. Бучач, вул. Агнона, буд. 3, оф. 1) на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Романюка Олега Васильовича від 14.03.2025 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2024 про стягнення з боржника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 заробітної плати на загальну суму 204703,32 грн за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року.

Зобов`язати Бучацький відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2024 про стягнення з боржника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 заробітної плати на загальну суму 204703,32 грн за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.04.2025.

Суддя: Олексій ДИБА