УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 521/12947/22

провадження № 61-4893ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ладіна Людмила Степанівна, про визнання договору фіктивним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив суд: визнати недійсними укладеніміж ОСОБА_1 . Та ОСОБА_3 01 червня 2021 року договір позики, серія та номер2156, та договір іпотеки,серія та номер2157, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округуЛадіною Л.С.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61470690 від 09листопада 2021 року, прийняте приватним нотаріусомОдеського міського нотаріального округу Ладіною Л. С., на підставі якого доДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності/довірчої власності: 44940351 про право власності ОСОБА_3 на квартиру: загальна площа (кв. м): 57, 5, житлова площа(кв. м): 20, 3, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, номер об'єкта в РПВН 15284685.

Представник ОСОБА_2 - адвокатПоплавський Д. П. подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Заявупредставник позивача обґрунтовував тим, що з 2022 року у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться вказана цивільна справа.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2022 року в справі № 521/9874/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору інвестування спільної діяльності від 02 липня 2018 року та стягнення коштів. Розірвано договір інвестування спільної діяльності, укладений 02 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О. М., зареєстрований в реєстрі за № 2260, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошті в сумі 134 200, 00 доларів США. Рішення набрало законної сили 28 лютого 2022 року.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного МУ МЮ (м. Одеса) Анісімової А. В. від 16 травня 2022 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 134 200, 00 доларів США. Рішення суду відповідач ОСОБА_1 не виконує.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 13 січня 2023 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-яким суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Зустрічне забезпечення вирішено не застосовувати.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, судпершої інстанції виходив з засад розумності та співмірності, вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Одеський апеляційний суд у своїй постанові від 19 лютого 2025 року погодився з висновком суду першої інстанції та вказав, що застосований захід забезпечення позовує співмірним із заявленими позивачем вимогами, спрямований на збереження існуючого становища у спірних правовідносинах до закінчення розгляду справи.

14 квітня 2025 рокупредставник заявника ОСОБА_1 - адвокат Сіржант Ю. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалуМалиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постановуОдеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року.

Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки заява розглянута за відсутності представника відповідача - адвоката Сіржанта Ю. В., відповідачі не були повідомлені про надходження та розгляд цієї заяви.

Також представник заявника вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій проігноровано відсутність доказів необхідності застосування заходів забезпечення позову.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Частиноюпершою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заявупро забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконаннячи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеноїспівмірності слід ураховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Судуу своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судомнегативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позовуз тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливогорішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існуванняочевидної загрозипорушення законних правта інтересівпозивача у справі у разі невжиття заходівзабезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об'єктивний характер.

Встановивши, що між сторонами справи дійсно виник спір щодо визнання недійсним, зокрема, договору купівлі-продажу нерухомого майна, врахувавши характер відносин, що склались між сторонами, вартість квартири, можливу загрозу її відчуження, відсутність відомостей про наявність у ОСОБА_3 доходів чи іншого майна, за рахунок якогоможливим є виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що обраний захід забезпечення позовує співмірним із заявленими позивачем вимогами, спрямований на збереження існуючого становища у спірних правовідносинах до завершення розгляду справи, а підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, відсутні, оскільки квартира залишається уйого володінні та користуванні.

Доводи, якими представник ОСОБА_1 - адвокат Сіржант Ю. В. мотивує касаційну скаргу, не можуть слугувати підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони зводяться до незгоди заявника з висновками судів та відносяться до переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Слід також зазначити, що аргументи касаційної скарги стосовно того, що відповідачів у справі не було повідомлено про розгляд заяви, є безпідставними, оскільки з аналізу частини першої статті 153 ЦПК України вбачається, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ладіна Людмила Степанівна, про визнання договору фіктивним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко