Справа №707/564/24
Провадження №2/707/726/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про стягнення втраченого заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

1. Рух справи, позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди і втраченого заробітку.

В обґрунтування позову позивачка вказала, що 20 березня 2017 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року позивачку визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та виправдано за цим обвинуваченням у зв`язку із відсутністю складу злочину. Вироком Черкаського апеляційного суду від 24 травня 2021 року вирок суду першої інстанції скасовано, ухвалено новий вирок, яким позивачку визнано винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Постановою Верховного суду від 09 лютого 2022 року вирок Черкаського апеляційного суду від 24 травня 2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2022 року вирок Черкаського районного суду від 29 жовтня 2020 року залишено без змін. Зазначає, що внаслідок незаконних дій органу досудового слідства та суду їй завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що вона була змушена більше 5 років захищатися від надуманого звинувачення, її здоров`ю були завдані негативні наслідки через хвилювання та нервові стреси, порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин із оточуючими. Крім того, внаслідок незаконного порушення кримінального провадження та ухвалення обвинувального вироку, 25 червня 2021 року її було звільнено з роботи з посади начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради та поновлено на цій роботі 29 липня 2022 року, тобто лише після набрання законної сили 18 липня 2022 року виправдувального вироку, чим завдано майнової шкоди, яка полягає у втраченому заробітку.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з Державного бюджету України на її користь 431486,72 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 286684,63 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди (втраченого заробітку).

1.2. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 431 486,72 грн., у рахунок відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від роботи 286 684,63 грн. з відрахуванням з цієї суми передбачених законодавством України податків та зборів.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 18.09.2024рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 707/564/24 рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30.04.2024 та постанову Черкаського апеляційного суду від 18.09.2024 в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення втраченого заробітку скасовано, справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.03.2025 було відкрито провадження у справі, призначено дату та час підготовчого засідання.

1.3. Представник Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області, надав до суду письмовий відзив, в якому просив повністю відмовити у задоволенні заявлених вимог в частині відшкодування втраченого заробітку. В обґрунтування вказав, що при визначенні суми втраченого заробітку, який підлягає стягненню на користь позивачки з Державного бюджету, належить врахувати заробітну плату на посаді інспектора соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету, а також отриману пенсію за період з 25.06.2021 по 01.08.2022. Саме на позивачку покладається обов`язок доведення розміру втраченого заробітку за період з 25.06.2021 по 01.08.2022, який підлягає відшкодуванню з врахуванням заробітної плати отриманої на посаді інспектора соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету, а також отриманої пенсії. Оскільки, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивачки втраченого заробітку в сумі 286 684,63 скасовані Верховним Судом, а інша сума втраченого заробітку яка підлягає відшкодуванню позивачкою не визначена і не обґрунтована належними доказами, тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

1.4. Від представника Державної казначейської служби України надійшла заява про приєднання до відзиву Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області.

1.5. Представник Черкаської обласної прокуратури надала до суду письмовий відзив, в якому просила повністю відмовити у задоволенні заявлених вимог в частині відшкодування втраченого заробітку. В обґрунтування цієї позиції вказала, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Червонослобідською сільською радою в період з 17.08.2021 по 29.07.2022 та отримувала заробітну плату. Фактично ОСОБА_1 не працювала і не отримувала дохід у зв`язку з її звільненням з 25.06.2021 по 16.08.2021 (36 робочих днів), а з 17.08.2021 по 29.07.2022 (243 робочі дні) отримувала дохід за час виконання оплачуваної роботи в Червонослобідській сільській раді, а тому стягнення втраченого заробітку у повному обсязі за весь час судового розгляду кримінального провадження із урахуванням періоду з 17.08.2021 по 29.07.2022, у межах якого ОСОБА_1 працювала в Червонослобідській сільській раді на посаді інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету сільської ради та отримала заробітну плату, є необґрунтованим. Позивачкою не подано до суду доказів щодо розміру отриманої заробітної плати за період часу з 17.08.2021 по 29.07.2022 (243 робочі дні), тому є неможливим вирахувати різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

1.6. В судовому засіданні позивачка позов в частині вирішення позовних вимог про стягнення втраченого заробіткупідтримала.

Представник відповідачів Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області та Державної казначейської служби України в судовому засіданні присутній не був, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Черкаської обласної прокуратури в судовому засіданні щодо задоволення позову в частині вирішення позовних вимог про стягнення втраченого заробіткузаперечувала з підстав, які викладені у відзиві.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Відповідно до вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та виправдано її за цим обвинуваченням.

Вироком Черкаського апеляційного суду від 24.05.2021 вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 скасовано, ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Постановою Верховного суду від 09.02.2022 вирок Черкаського апеляційного суду від 24.05.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.07.2022 вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 залишено без змін.

2.2. Згідно з розпорядженням Червонослобіської сільської ради №53/01-ОС від 29.03.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу соціального захисту населення.

Згідно з витягом із розпорядження Червонослобіської сільської ради №298-ОС від 31.12.2020 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червоносолобідської сільської ради.

Відповідно до розпорядження Червонослобіської сільської ради №211-ОС від 25.06.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонсолобідської сільської ради у зв`язку із набранням вироком законної сили.

Розпорядженням Червонослобіської сільської ради №300-ОС від 16.08.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонсолобідської сільської ради.

24.03.2022 ОСОБА_1 звернулася до Червонослобіської сільської ради із заявою про скасування розпорядження щодо її звільнення.

Відповідно до листа виконавчого комітету Червонослобіської сільської ради №677/09-41 від 22.04.2022 ОСОБА_1 відмовлено у скасуванні розпорядження щодо звільнення.

Розпорядженням Червонослобіської сільської ради №282-ОС від 29.07.2022 визнано недійсним розпорядження №211-ОС від 25.06.2021 про звільнення ОСОБА_1 , поновлено її з 01.08.2022 на посаді начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонсолобідської сільської ради.

Відповідно до листів непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 22.06.2021 по 02.07.2021, 01.11.2021 по 05.11.2021, з 06.11.2021 по 09.11.2021, з 26.01.2022 по 04.02.2022, з 19.02.2022 по 28.02.2022.

2.3. Згідно з довідкою про доходи, виданої виконавчим комітетом Червонослобіської сільської ради нарахована, заробітна плата ОСОБА_1 за квітень-травень 2021 року становить 34687,68 грн. за 34 робочі дні.

Згідно з довідкою про доходи від 29.04.2025, виданою Виконавчим комітетом Слобідської сільської ради, ОСОБА_1 в період з серпня 2021 року по липень 2022 року отримала заробітну плату в загальному розмірі 153239 грн. 11 коп. на посаді інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я.

3. Релевантні джерела права

3.1. Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2, 6, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 130 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК України) шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

3.2. Згідно з п. 1 ч. 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з п. 1 ст. 3 вищевказаного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

У ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Пунктами 8, 9 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України та Генеральної прокуратури України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 (далі Положення № 6/5/3/41), передбачено, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.

Середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється для робітників і службовців у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100) та від 05 травня 1995 року № 348 «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року.

3.3. У постанові Верховного Суду від у справі № 707/564/24 вказано, що суди не надали належну оцінку тому, що розпорядженням сільської ради від 16 серпня 2021 року позивачка з 17 серпня 2021 року призначена на посаду інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я.

Тобто з 25 червня до 16 серпня 2021 року позивачка дійсно не працювала та не отримувала дохід, однак з 17 серпня 2021 року до 01 серпня 2022 року позивачка працювала на посаді інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я та повинна була отримувати заробітну плату, на що суди належної уваги не звернули.

Суди не перевірили, чи отримувала позивачка заробітну плату на посаді інспектора соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету, якщо так, то в якому розмірі, не врахували, що розмір втраченого заробітку обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку до вчинення щодо позивачки незаконних дій з заліком заробітку, одержаного за час звільнення з роботи. Тобто судам необхідно з`ясувати, який розмір заробітку позивачка отримувала на посаді інспектора, та врахувати такий заробіток при обчисленні втраченого заробітку за час звільнення з роботи з посади начальника відділу.

Таким чином, висновок судів про стягнення з Державного бюджету України на користь позивачки втраченого заробітку у заявленому нею розмірі є передчасним.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд зазначає, що позов у цій справі після направлення справи на новий розгляд Верховним Судом до суду першої інстанції, стосується лише вимог щодо відшкодування втраченого позивачкою заробітку у зв`язку із незаконним засудженням.

Слід зазначити, що відповідачі не оскаржують наявність підстав для відшкодування позивачці втраченого заробітку, а лише не погоджуються із розміром заявленого до стягнення заробітку, посилаючись на те, що позивачка не працювала лише з 25 червня до 16 серпня 2021 року, а з 17 серпня 2021 року до 29 липня 2022 року працювала на посаді інспектора, тобто отримувала заробітну плату, а також отримувала пенсію.

Суд враховує, що розпорядженням сільської ради від 16 серпня 2021 року позивачка з 17 серпня 2021 року призначена на посаду інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я.

Тобто, з 25 червня до 16 серпня 2021 року позивачка дійсно не працювала та не отримувала дохід, однак з 17 серпня 2021 року до 01 серпня 2022 року позивачка працювала на посаді інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я та отримала відповідно до довідки заробітну плату в розмірі 153239 грн. 11 коп. Вказаний розмір заробітку підлягає врахуванню при обчисленні втраченого заробітку за час звільнення позивачки з роботи з посади начальника відділу.

При цьому, отримання позивачкою пенсії по інвалідності у період відсторонення від роботи через незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури і суду немає правого значення для вирішення цієї справи, оскільки пенсія по інвалідності не є заробітком, на який впливає факт засудження позивачки за вчинення кримінального правопорушення. Іншими словами, позивачка отримувала би пенсію по інвалідності незалежно від свого працевлаштування та засудження за вчинення кримінального правопорушення.

4.2. Середньоденний дохід позивачки протягом двох місяців до місяця звільнення її з роботи у зв`язку із ухваленням обвинувального вироку складає 1020 грн. 23 коп. (34687,68 грн. / 34 робочі дні).

Період неотримання втраченого позивачкою заробітку становить 281 робочий день (з 25 червня 2021 року до 01 серпня 2022 року).

Отже, всього втрачений позивачкою заробіток складає 286684 грн. 63 коп. (281 х 1020,23), з яких має бути відраховано 153239 грн. 11 коп. отриманого позивачкою заробітку за період з 17 серпня 2021 року до 01 серпня 2022 року, коли позивачка працювала та отримувала дохід. Всього на користь позивачки в якості відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від роботи внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури і суду слід стягнути суму в розмірі 133445 грн. 52 коп. (286684 грн. 63 коп. - 153239 грн. 11 коп.) Саме в такому розмірі слід задовольнити відповідні позовні вимоги, а у задоволенні іншої частини вимог про стягнення втраченого заробітку слід відмовити.

Суд не бере до уваги клопотання представника позивачки від 29.04.2025 про задоволення вищевказаних вимог на суму 91615,32 грн., оскільки по-перше, вказане клопотання не є заявою про зменшення розміру позовних вимог, а по-друге, розрахунок обґрунтованого розміру вимог проведено представником помилково. Суд вважає, що правильний розрахунок має полягати у обчисленні середнього заробітку позивачки за весь період втрати заробітку виходячи з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, після чого з суми цього середнього заробітку слід відняти суму фактично нарахованої позивачці заробітної плати за іншим місцем роботи. Правильність вказаного підходу суду додатково підтверджується словосполученням «з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи» у п. 8 Положення № 6/5/3/41, оскільки це словосполучення вказує на необхідність зарахування всього (загальної суми) заробітку одержаного за час відсторонення від роботи після обчислення середнього заробітку відстороненої особи.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, судовий збір за подання подібних позовів не повинен справлятися взагалі, а тому у суду відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідачів в дохід держави. Про наявність будь-яких інших судових витрат жоден із учасників справи не заявляв.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення втраченого заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у рахунок відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від роботи 133445 грн. 52 коп. з відрахуванням з цієї суми передбачених законодавством України податків та зборів.

Відмовити у задоволенні іншої частини вимог про стягнення втраченого заробітку.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. Б. Баронін