Справа № 216/262/25
провадження №2/216/1260/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально - Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді: Стартановича Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання: Кравець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козіна Н.В., звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач по справі є матір`ю ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 24 року у місті Черкаси.

ОСОБА_1 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Від фактичних шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення фактичних відносин між померлим сином та ОСОБА_2 , мати дитини не цікавилась долею їх спільного сина взагалі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 27.07.2023 року, рішення не оскаржено, не скасовано.

При цьому, підставою для стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 стало те, що малолітня дитини проживала разом з ним та перебувала на його утриманні. Разом з тим, Рішенням Центрально-Міської районної у місті ради № 256 від 31.05.2024 року позивача по справі ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім онуком, ОСОБА_4 та покладено відповідальність за життя, здоров`я, належний рівень виховання та утримання малолітнього ОСОБА_4 , а також захист його прав та інтересів.

З тексту рішення вбачається, що відповідно до наказу служби у справах дітей виконкому районної у місті ради від 23.04.2024 року № 32-С «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в сім`ю гр. ОСОБА_1 » малолітня дитина була влаштована у родину баби ОСОБА_1 .

Станом на 31.05.2024 року малолітній проживає за адресою з бабою: АДРЕСА_1 . Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживає з ОСОБА_3 , на користь якого були стягнуті аліменти, а на теперішній проживає разом з позивачем (його бабусею), яка є його опікуном за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Крім того, обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Таким чином, дитина не перебуває на утриманні ОСОБА_3 , тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на його користь. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав та враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, у добровільному порядку допомогу на утримання сина не дає, у зв`язку із чим має можливість сплачувати аліменти на дитину, слід дійти висновку про необхідність захисту порушеного права позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом стягнення із ОСОБА_5 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник, адвокат Козіна Н.В. надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи - Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, заперечення проти позовних вимог у третьої особи відсутні.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем ОСОБА_3 позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, належність повідомлення про час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_2 , суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/ доказів, зупинення/ відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 позивач по справі є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Черкаси помер син позивача, що підтверджується Свідоцтвом по смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 20).

ОСОБА_1 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Від фактичних шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Після припинення фактичних відносин між померлим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мати дитини не цікавилась долею їх спільного сина взагалі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 27.07.2023 року, рішення не оскаржено, не скасовано (а.с. 5-7).

Як вбачається, з тексту рішення підставою для стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 стало те, що малолітня дитини проживала разом з ним та перебувала на його утриманні.

При цьому, Рішенням Центрально-Міської районної у місті ради № 256 від 31.05.2024 року позивача по справі ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім онуком, ОСОБА_4 та покладено відповідальність за життя, здоров`я, належний рівень виховання та утримання малолітнього ОСОБА_4 , а також захист його прав та інтересів. Згідно рішення встановлено, що відповідно до наказу служби у справах дітей виконкому районної у місті ради від 23.04.2024 року №32-С «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в сім`ю гр. ОСОБА_1 » малолітня дитина була влаштована у родину баби ОСОБА_1 . Станом на 31.05.2024 року малолітній проживає за адресою з бабою : АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач займається вихованням , утриманням свого онука, самостійно несе витрати щодо його утримання (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з позивачем, якого призначено опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та не проживання малолітньої дитини з ОСОБА_3 на користь якого стягуються аліменти, є істотною обставиною для припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 .

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до статті 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.

Так, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживає з ОСОБА_3 , на користь якого були стягнуті аліменти, а на теперішній проживає разом з позивачем (його бабусею), яка є його опікуном за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, дитина не перебуває на утриманні ОСОБА_3 , тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на його користь.

В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991р. №789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182, ч.3 ст.184 СК України, той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Згідно Довідок з місця проживання позивач разом з дитиною фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідач ОСОБА_5 є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, у добровільному порядку допомогу на утримання сина не дає, у зв`язку із чим має можливість сплачувати аліменти на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з бабусею - позивачем по справі та перебуває на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 .

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення за рішенням суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 у справі не подала доказів неможливості стягнення аліментів в розмірі вказаному позивачем, при цьому визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості,добросовісності та розумності,відповідності моральним засадам суспільства, слід стягнути із ОСОБА_8 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду.

Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23).

Судом встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_2 правом на участь у судове засідання не скористалася, а відповідач ОСОБА_3 визнав позов в частині припинення стягнення аліментів на його користь, оскільки малолітня дитина дійсно проживає з позивачем та перебуває у неї на утриманні, протилежного матеріали справи не містять.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності та беручи до уваги те, що позивач довів обставини на які посилався в позові, відповідачем не спростовані обставини того, що остання дійсно утримує онука, заперечень від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду не надійшло, тому суд вважає що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року (справа № 214/886/23), в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , з 08 січня 2025 року.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Сторони провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_4 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомий, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради місцезнаходження: 50000, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27, .

Суддя Дмитро СТАРТАНОВИЧ