Справа № 445/688/25
Провадження № 2/445/677/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 березня 2025 року Суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити неповнолітніх дітей на повному утриманні позивача, визначити місце проживання з останнім та визнати, що позивач самостійно виховує та утримає дітей.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з п.4постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей.

Позивач до позовної заяви до долучає оригіналу свідоцтва про шлюб.

Позивач має обов`язком подати свідоцтво про шлюб в оригіналі, а не його копію. Оригінал свідоцтва про шлюб постійно зберігається в матеріалах справи про розірвання шлюбу, тобто вилучається у сторони. Долучений до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб достеменно підтверджує правомірність виникнення судового провадження щодо шлюбу чинного на час постановлення судом ухвали.

Оскільки у випадку відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб у позивача, позивач не позбавлений можливості звернутися до органу, який провів реєстрацію шлюбу, з заявою про отримання дублікату свідоцтва про шлюб, суд приходить до висновку, що неподання до позову оригіналу свідоцтва про шлюб є недоліком позовної заяви, який має бути усунений позивачем.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак в порушення вимог вказаних статей, а саме що стосується зазначення доказів, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, та долучення їх до позовної заяви, позивачем не зазначено та не додано до позовної заяви докази на обґрунтування його вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Так, позивач просить в позові визначити місце проживання дітей із ним, однак, з позову взагалі не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини, позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дітей, які заходи органом опіки та піклування вживались. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дітьми, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст.19 СК України.

При цьому слід зауважити, що в позові об`єднані три позовні вимоги які, на думку суду, не можуть бути розглянути в одному позовному провадженні (розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей), оскільки відсутня спільність предмету позову, позовні вимоги не однорідні.

Таким чином, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та позовних вимог про визначення місця проживання дітей та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дитини та та встановлення факту самостійного виховання дітей.

Також, в позові не зазначено обставин та не наведено підстав для незалучення до участі у справі відповідного органу опіки та піклування, участь якого у справах про визначення місця проживання дитини є обов`язковою (ч.4 ст.19 СК України), та, відповідно, не виконано вимоги ст.177 ЦПК України щодо подання копій позову та додатків до нього відповідно до кількості учасників справи.

Разом з вимогою про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей позивач також ставить вимогу про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, у справах позовного провадження факт самостійного утримання та виховання дитини, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимога про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (подібна позиція ВП ВС викладена у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц).

Звертаючись до суду з даним позовом в порядку позовного провадження, ОСОБА_1 просить суд встановити факт самостійного утримання та виховання дітей, однак у позовній заяві не згадує про наявність спору відносно цього питання з відповідачем, не наводить підстав для задоволення такої вимоги.

Тому позивачу слід уточнити позовні вимоги, надати докази порушення права, за захистом якого, він звернувся до суду з даною позовною заявою, а саме: з позовною вимогою про самостійне виховання та утримання доньки.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, наведені недоліки позовної заяви виключають можливість відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначеного недоліку позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали суду у вказаний термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М.Сивак