П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2025 року місто Київ

справа № 754/4221/23 провадження №22-ц/824/1855/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Скрипки О.І.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач Деснянська районна в місті Києві державної адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулась до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обгрнтовано тим, що 16 червня 2021 року до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА у м.Києві від сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП в м.Києві надійшла інформація про проведення слідчо-оперативних розшукових заходів, в результаті яких було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.301 (у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 18 лютого 2021 року № 1256-ІХ) та ч.1 ст.301-1 КК України відповідачу ОСОБА_2 , яка має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 було заарештовано та доставлено до СІЗО № 13 м.Києві, де остання перебуває по теперішній час.

16 червня 2021 року малолітню дитину було тимчасово влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з метою психологічної реабілітації як дитини, яка постраждала від жорсткого поводження (залучення до дитячої порнографії), за заявою батька - відповідача ОСОБА_3 . У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану згідно наказу Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 № 35 від 01 березня 2022 року малолітня дитина була евакуйована до м.Вупперталь (Німеччина). Також, дитині встановлено статус особи, яка постраждала від торгівлі людьми строком на 2 роки.

4 лютого 2022 року Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА у м.Києві було направлено лист відповідачу ОСОБА_3 з проханням до 1 березня 2022 року повідомити про свої наміри щодо повернення дитини та надати відповідний пакет документів для порушення питання щодо повернення малолітньої до біологічної родини, однак жодної інформації від відповідача не надходило.

ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

15 вересня 2022 року Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено лист до Служби у справах дітей Коломийської міської ради з проханням обстежити умови проживання за адресою місця проживання ОСОБА_3 , зробити акт оцінки потреб сім`ї, опитати батька.

Відповідно до інформації Служби у справах дітей Коломийської міської ради від 3 січня 2023 року з батьком дитини, ОСОБА_3 проведена роз`яснювальна бесіда щодо його відповідальності за виховання, утримання та спілкування з донькою. Батько повідомив, що дитина перебуває в Республіка Німеччина, але він хоче та зобов'язується повернути до себе свою малолітню доньку.

11 січня 2023 року спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації на номер телефону через застосунок Viber батьку дитини ОСОБА_3 направлено лист з проханням до 20 січня 2023 року повідомити свої наміри щодо повернення малолітньої доньки ОСОБА_1 та надати відповідний пакет документів для порушення питання щодо повернення малолітньої до біологічної родини.

За інформацією Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 зустріч між батьком та донькою не відбулась, оскільки батько дитини з`явився в Центр з ознаками легкого алкогольного сп`яніння. В подальшому батько доньку не відвідував, спілкувався виключно в телефонних розмовах в присутності психолога, а також кілька разів телефонував психологу.

Станом на 28 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_3 до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА у м.Києві не звертався. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської РДА у м.Києві 02 березня 2023 року при вирішенні питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідач був присутній та повідомив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав, хотів би забрати дитину, проте нічого з цього приводу не робив, оскільки чекав, поки його адвокат підготує відповідні документи. При цьому, відповідач нічого не зміг пояснити з приводу того, чому він тривалий час не цікавився долею дитини, не вжив заходів щодо її безпеки у березні-квітні 2022 року. Одноголосним рішенням комісії було рекомендовано надати до суду висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини.

Також позивач наголошувала на тому, що відповідачу ОСОБА_3 неодноразово направлялись листи з проханням повідомити Службу про свої наміри щодо повернення дитини, а також проводились профілактичні та попереджувальні бесіди щодо настання наслідків за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини. Станом на 30 березня 2023 року відповідач до Служби із заявою про повернення дитини не звертався та не надав інформацію про свій дохід, довідку з місця роботи, довідку про проходження курсу навчання, щодо підвищення батьківського потенціалу.

Позивач просив задовольнити його вимоги, а саме позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідачів з кожного аліменти на утримання дитини в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня дитина.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2023 року роз`єднані позовні вимоги Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Не погоджуючись з таким рішенням, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року у справі та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що суперечить та порушує права та інтереси малолітньої дитини. При винесенні оскаржуваного рішення суд неправильно дослідив докази та обставини справи, не вірно застосував норми матеріального права, що призвело до винесення судом незаконного рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дитині необхідного медичного огляду та лікування, не забезпечує харчування.

Суд першої інстанції в своєму рішенні зробив хибний висновок про те, що позивачем не надано належних доказів, які достовірно і беззаперечно підтверджували свідоме, умисне та злісне нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні його доньки і умисне ухилення від обов`язків.

За час перебування дитини в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 батько її не відвідував, спілкувався лише в телефонному режимі в присутності психолога. Також відповідачу було проведено профілактичні та попереджувальні бесіди про настання наслідків за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, але відповідачем не вчинено заходів щодо повернення йому малолітньої дитини.

Також позивач вказує на те, що факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес батька до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду позовом про поновлення батьківських прав.

Будь - яких доказів на підтвердження того, що відповідачем усвідомлено свій обов`язок піклуватись про дитину, створити для неї належні умови проживання, забезпечувати її фізичні потреби та потреби в духовному розвитку, до суду не надано.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористався, в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про місце, день і час розгляду справи. Направлене на поштову адресу ОСОБА_3 судове повідомлення повернулося до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученим адресату.

Представник Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації Алексійчук Н.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом установлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наказу № 22 від 17 червня 2021 року Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на облік, як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах, а саме постраждала від жорсткого поводження, кривдник (мати) ОСОБА_2 . Батько ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Також, з акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 16 червня 2021 року, заяви ОСОБА_3 від 16 червня 2021 року та листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 30 червня 2021 року № 10223-10223/Б-773-571 вбачається, що згідно направлення від 16 червня 2021 року № 44-В/3 Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було тимчасово влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 для проходження курсу реабілітації.

З листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 № 06900/466 від 30 грудня 2021 року, наданого на лист Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 30 грудня 2021 року № 10223-5926, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 свою доньку в даному закладі не відвідує, оскільки не має офіційного дозволу. ОСОБА_5 спілкується з батьком ОСОБА_3 виключно в телефонних розмовах в присутності психолога. Після розмови з батьком емоційний стан ОСОБА_6 завжди покращується, вона розповідає йому про цікаві події в Центрі, а батько цікавиться станом справ дитини. ОСОБА_3 під час телефонної розмови з психологом Маркеловою Т.М. повідомив, що планує приїхати в м.Київ приблизно з 10 січня 2022 року, раніше приїздити він не зміг, оскільки постійно зайнятий на роботі. ОСОБА_8 запропоновано звернутись спочатку до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації для отримання офіційного дозволу на зустріч з донькою, а потім приходити в Центр.

Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 № 06912/27 від 17 січня 2022 року та акту Центру від 17 січня 2022 року вбачається, що 17 січня 2022 року о 13.50 год. зустріч між ОСОБА_3 та його донькою ОСОБА_9 не відбулась. В зустрічі ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки він з`явився в Центр з ознаками легкого алкогольного сп`яніння (неприємний запах алкоголю, нестійкий емоційний стан, плаксивість).

14 лютого 2022 року психологом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Маркеловою Т.М. складено психологічний висновок відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено про те, що за весь час перебування ОСОБА_1 в закладі її ніхто не відвідував. Проте, її батько ОСОБА_3 постійно пересилав через «Нову пошту» дитині гостинці, також передав ОСОБА_10 мобільний телефон і вони майже щодня спілкуються (в окремі години). Між ОСОБА_11 та батьком існує тісний емоційний зв`язок, дитина дуже чекає на нього та сподівається, що батько її скоро забере і вони будуть жити разом.

На підставі листа Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 2 лютого 2022 року № 102/02/38-539 Національною соціальною сервісною службою України прийнято рішення про встановлення ОСОБА_12 статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми строком до 9 лютого 2024 року.

Відповідно до листа від 2 січня 2023 року № 04/12-28/04 Служби у справах дітей Коломийської міської ради, а також акту обстеження умов проживання, складених у відповідь на лист Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 15 вересня 2022 року № 10223-2746, працівники служби у справах дітей Коломийської міської ради зв`язалися телефоном з ОСОБА_3 , який на той час перебував у м.Коломиї. Батько ОСОБА_3 на їх прохання 30 жовтня 2022 року прийшов в службу у справах дітей і з ним проведена бесіда про його відповідальність за виховання, утримання та спілкування з дочкою ОСОБА_9 . Батько повідомив, що дитина перебуває у Республіці Німеччина, але він хоче і зобов`язується повернути до себе свою дочку. З ОСОБА_3 усно було узгоджено, що працівники служби мають обстежити умови його проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Також повідомлено, що працівники служби у справах дітей неодноразово виходили на обстеження за даною адресою, на телефонні дзвінки батько ОСОБА_3 вже не відповідав, потрапити до квартири не змогли. Однак, при черговому намаганні обстежити умови проживання батька виявлено, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає і не зареєстрований. Власником квартири є ОСОБА_13 , мати ОСОБА_3 , яка повідомила, що її син з нею не проживає, час від часу приходить, приносить продукти і їй нічого не відомо про його фактичне перебування і проживання. ОСОБА_13 телефонувала до сина, однак розмова не відбулась, не було зв`язку.

28 січня 2022 року за № 10223-452 та 11 січня 2023 року за № 10223-140 листами Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації відповідача просили повідомити про наміри щодо повернення дитини та надати необхідні документи для вирішення питання щодо повернення дитини до біологічної родини.

Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 від 18 лютого 2023 року № 069012/10, направленого до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі перебуває з іншими дітьми Центру в евакуації: м. Вупперталь, Федеративна Республіка Німеччина.

З березня 2022 року батько малолітньої ОСОБА_3 телефонував до психолога Центру декілька разів. А саме: приблизно у квітні три рази телефонував та цікавився станом справ у ОСОБА_6 , розмовляв з нею по телефону. ОСОБА_15 дуже зраділа дзвінку, позитивно спілкувалась з батьком. На той момент він обіцяв дитині, що скоро її забере, потім на тривалий час батько пропав і від нього не було ніяких повідомлень. Перед Новим роком ОСОБА_3 знов зателефонував психологу Центру ввечері, оскільки вже була пізня година, йому було запропоновано передзвонити вранці, але нажаль він не передзвонив. Психоемоційний стан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час стабільний, дівчина ходить до школи, позитивно спілкується з іншими дітьми, відвідує різноманітні гуртки, про батьків майже ніколи не запитує.

Згідно висновку Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 16 березня 2023 року № 102/02/38-1157, РДА, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, з матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2022 року відповідач ОСОБА_3 отримав мобілізаційне розпорядження № НОМЕР_1 .

Крім того, згідно довідки № 12/590 від 16 серпня 2023 року та витягу з наказу про особовий склад від 12 серпня 2023 року № 624-ОС, відповідач ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 у розпорядженні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме, умисне чи злісне нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні його доньки і умисне ухилення від їх виконання. Також суд першої інстанції зазначив в своєму рішення, що не може бути підставою для позбавлення батьківських прав і доводи позивача, що батько дитини жодним чином не цікавиться життям й справами дитини, її здоров`ям, оскільки така неактивна участь батька в житті дитини зумовлена її евакуацією до Федеративної Республіки Німеччина, а також проходженням відповідачем військової служби.

При цьому, суд першої інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування, не прийняв його до уваги як такий, що є необгрунтованим та не враховує всі обставини справи, зокрема, відсутність вини в діях батька у невиконанні його обов`язків як батька.

Врахувавши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з метою недопущення розриву сімейних зв`язків, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 баитькивських прав відносно малолітньої доньки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, не є особою, на утриманні якої перебуває дитина, сама дитина перебуває в евакуації. В той же час, з вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дітей має звертатись та юридична або фізична особа, на утриманні якої перебуває ця дитина.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильним, з наступних підстав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батьків спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 29.04.2020 у справі №522/10703/18.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі №645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі №640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі №331/5427/17. Тобто, судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував положення статті 164 СК України, з урахуванням висновку щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а також взяв до уваги, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Встановивши фактичні обставини справи, суд, правильно розтлумачивши поняття винного ухилення від виконання батьківських обов`язків і з`ясувавши, що матеріали справи не містять доказів свідомого умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення останнього батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_1 , яка проживає за кордоном.

Законодавцем визначено, що при вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

У даній справі судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися зі своєю донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка наразі проживає за кордоном.

При цьому, слід враховувати, що батьківські права засновані на спорідненості батька з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. А та обставина, що на час розгляду справи вихованням батько не цікавиться життям і справами дитини, та її здоров`ям не свідчить безумовно про те, що він не бажає приймати участь в утриманні та вихованні дитини, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками, оскільки така неактивна участь батька в житті дитини зумовлена її евакуацією до Федеративної Республіки Німеччина та проходженням відповідачем військової служби.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дитині необхідного медичного огляду та лікування, не забезпечує харчування не вказує про необхідність розірвання "коріння" та не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав і відповідно для скасування рішення суду.

Висновок суду першої інстанції про необгрунтованість висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, з урахуванням конкретних обставин у цій справі, та не врахування комісією відсутності вини в діях батька малолітньої дитини, є правильним.

Правильним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, про стягнення аліментів, оскільки за правилами ч.3 ст.181 СК України право на стягнення аліментів належить одному із батьків або іншому законному представнику дитини, разом з якими проживає дитина. Деснянська районна в м.Києві державна адміністрації, як орган опіки та піклування, такою не є.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не навів жодної із підстав, передбачених статтею 164 СК України, та відповідно не надав належних доказів для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував положення п. 7 та п. 8 ст. 7, ст. 166 СК України, п. 1 та п. 2 ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в яких закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, у тому числі і при вирішенні питань щодо позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою наданою судом доказам наявним у справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивач.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 29 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус