"29" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Марфіна Н. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 через канцелярію суду звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Позов мотивовано тим, що відповідач 12 серпня 2024 року приблизно о 02 год. 30 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. О. Дашкевича, 4-б голосно кричав та нецензурно лаявся, чим порушив спокій мешканців прилеглих будинків, після чого взяв до рук камінь, підійшов до припаркованого автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_1 , та продовжуючи голосно нецензурно лаятись завдав декілька ударів у праву частину автомобіля каменем, чим спричинив механічні пошкодження у вигляді подряпин та вм`ятин на передніх правих дверей автомобіля, після чого розбив скло правих пасажирських дверцях належного позивачу автомобіля.
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року у справі № 755/14112/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі статтей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Позивач вказує, що в результаті протиправних дій відповідача йому було завдано майнову шкоду у розмірі 115 892,28 грн.

Під час розслідування кримінального провадження було встановлено, що автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження у вигляді подряпин та вм`ятин на передніх правих дверцятах автомобіля, та розбито скло правих пасажирських дверцят автомобіля.

Вказує, що на відновлення автомобіля після його пошкодження ОСОБА_2 , позивач втратив 115 892,28 грн, які позивачем сплачено згідно рахунку від 12 серпня 2024 року №С4544973 ТОВ «Автомобільний Дім Атлант».

Також позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості у розмірі 20 000,00 грн, та яка полягає у тому що протиправні дії відповідача дуже негативно вплинули на позивача, який втратив душевний спокій, нормальний сон, крім того у позивача погіршився психологічний стан здоров`я, у зв`язку з чим, позивач не може вести нормальне життя.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь:

-матеріальну шкоду у розмірі 115 892,28 грн;

-моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви разом з доданими до неї документами, повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», станом на дату ухвалення рішення відповідач не скористались процесуальним правом подати відзив на позовну заяву.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено статті 279 ЦПК України.

На підставі частини першої статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведених обставин, у відповідності до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року у справі №755/14112/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статтею 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі (а. с. 5-6).

На підставі статтей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку: " ОСОБА_2 12 серпня 2024 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, а саме на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особистою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в нічний час доби, в період дії комендантської години, ОСОБА_2 став голосно кричати та нецензурно лаятись, чим порушив спокій мешканців прилеглих будинків, після чого взяв, до рук камінь, підійшов до припаркованого автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який належав потерпілому ОСОБА_1 та, продовжуючи голосно нецензурно лаятись, завдав декілька ударів у праву частину автомобіля каменем, чим спричинив механічні пошкодження у вигляді подряпин та вм`ятин на передніх правих дверцятах вказаного автомобіля, після чого розбив скло правих пасажирських дверцят даного автомобіля.

Після цього, протиправні дії ОСОБА_2 були припинені працівниками поліції та останнього було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення".

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб "Фольцваген" д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а. с. 11).

Згідно рахунку ТОВ «Автомобільний Дім Атлант» від 12 серпня 2024 року №С4544973, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 складає 115 892,28 грн., доказів сплати грошових коштів за наданим рахунком матеріали справи не містять (а. с. 12).

Станом на 12 серпня 2024 року транспортний засіб «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 був зареєстрований у АТ «СК «Інго», що підтверджується витягом із сайту МТСБУ.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі;

у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-16856св20) зазначено, що «при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оцінивши докази надані позивачем на підтвердження понесених матеріальних збитків, зокрема рахунок ТОВ «Автомобільний Дім Атлант» від 12 серпня 2024 року №С4544973, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 складає 115 892,28 грн, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки зазначені в рахунку роботи та заміна запчастин, необхідних для відновлення пошкодженої речі, яка належить позивачу, в повній мірі відповідають характеру пошкоджень, зазначених у вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року у справі №755/14112/24.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Тлумачення змісту статті 23 ЦК України свідчить, що вона містить норму, дія якої має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації.

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, можуть бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду, в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Гроші є еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні трансформують шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування обчислює шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквівалента. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

При визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди слід враховувати те, що:

- дійсно внаслідок протиправних дій транспортний засіб було пошкоджено, внаслідок чого особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди;

- законодавець в статті 23 ЦК України передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості);

Звертаючись з позовом позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості у розмірі 20 000,00 грн, та яка полягає у тому що протиправні дії відповідача дуже негативно вплинули на позивача, який втратив душевний спокій, нормальний сон, крім того у позивача погіршився психологічний стан здоров`я, у зв`язку з чим, позивач не може вести нормальне життя.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача пошкоджено транспортний засіб позивача, так вироком Дніпровського районного суду міста Києва від серпня 2024 року у справі №755/14112/24 встановлено, що ОСОБА_2 12 серпня 2024 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, а саме на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особистою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в нічний час доби, в період дії комендантської години, ОСОБА_2 став голосно кричати та нецензурно лаятись, чим порушив спокій мешканців прилеглих будинків, після чого взяв, до рук камінь, підійшов до припаркованого автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який належав потерпілому ОСОБА_1 та, продовжуючи голосно нецензурно лаятись, завдав декілька ударів у праву частину автомобіля каменем, чим спричинив механічні пошкодження у вигляді подряпин та вм`ятин на передніх правих дверцятах вказаного автомобіля, після чого розбив скло правих пасажирських дверцят даного автомобіля.

Безумовно такі протиправні дії відповідача вчинені у спосіб який порушує громадський порядок з мотивів явної непоги до суспільства та спричинили моральні страждання потерпілому, разом з тим, враховуючи розумність та справедливість суд вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди з 20 000,00 грн. до 5 000,00 грн., оскільки такі дії відповідача безпосередньо не загрошували життю та здоров`ю позивача.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають частковому задоволенню, ухваллючи рішення, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 115 892,28 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, в іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 141 ЦК України суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 1 208,92 грн. оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви даної категорії справ.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 115 892,28 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, а всього 120 892 (сто двадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 28 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 1 208,92 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

С у д д я -