ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/198/25

Головуючий у першій інстанції Демченко Л. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/621/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Бобровицька міська рада Чернігівської області

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області у складі судді Демченко Л.М. від 31 січня 2025 року, місце постановлення ухвали - м.Бобровиця, у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі.

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі до набрання судовим рішенням у справі законної сили;

- заборонити Бобровицькій міській раді Чернігівської області до вирішення спору по суті вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:3037, що знаходиться на території Бобровицької міської ради Чернігівської області;

- заборонити державним реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо внесення відомостей про припинення (розірвання) права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3037, номер запису про інше речове право 33844518, до вирішення спору по суті.

В обґрунтування вимог поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до рішення Бобровицької міської ради від 06.07.2007 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі від 21.09.2007 року. Згідно умов цього договору, в строкове платне володіння та користування позивачу була передана земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:3037, площею 0,003 га, яка розташована на території Бобровицької міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 8 укладеного договору, строк його дії становить 20 років. 01.08.2019 року, відповідно до рішення Бобровицької міської ради від 24.04.2019 року №765-18/VII, сторони договору уклади додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі, якою було внесено зміни до нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та змінено сторону договору оренди землі від 21.09.2007 року, а саме, з СПД (суб`єкта підприємницької діяльності) ОСОБА_1 на суб`єкта правових відносин: громадянина (фізичну особу) ОСОБА_1 16.01.2025 року Бобровицька міська рада Чернігівської області своїм рішенням №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі вирішила припинити (розірвати) достроково договір оренди землі від 21.09.2007 року (зі змінами), у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 істотних умов договору. Не погоджуючись із вказаним рішенням Бобровицької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_1 подав позовну заяву до суду, з метою захисту свого порушеного права та із вимогою скасувати вказане вище рішення відповідача, як протиправне. Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може призвести до прийняття Бобровицькою міською радою рішення про передачу спірної земельної ділянки у користування третім особам, що у подальшому значно ускладнить чи навіть унеможливить реалізацію рішення суду та створить умови, за яких позивач не зможе захистити належні йому права в межах зазначеного судового провадження, і буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовних заяв до судів різних інстанцій. За доводами позивача, наслідком прийняття рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VІІІ Про дострокове припинення договору оренди землі може бути припинення підприємницької діяльності в торговому павільйоні, який позивачем передано у оренду, і який знаходиться на вищевказаній земельній ділянці.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області. Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Суд першої інстанції вказав на недоведеність позивачем існування обставин, які свідчать про реальну можливість відчуження чи передачі Бобровицькою міською радою Чернігівської області спірної земельної ділянки у користування чи у власність на користь третіх осіб, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять даних про те, що відповідач здійснює дії щодо відчуження земельної ділянки або її використання. При цьому, суд першої інстанції вказав, що на спірній земельній ділянці знаходиться торговий павільйон, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та який надано у оренду іншому підприємцю. Отже, як зазначив суд першої інстанції, позивачем не наведено жодного аргументованого доводу та не надано жодного доказу, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Судом першої інстанції також прийнято до уваги, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, існує реальний ризик спричинення збитків відповідачу у разі, якщо позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Окрім того, на думку суду першої інстанції, задоволення заяви про забезпечення позову фактично призведе до вирішення справи по суті, оскільки позивач просить заборонити власнику здійснювати дії з приводу фактичного розпорядження належною йому земельною ділянкою, а іншим уповноваженим особам - здійснювати дії реєстраційного характеру, що у результаті фактично створить умови для можливості безперешкодного користування позивачем спірною земельною ділянкою, що за змістом є тотожним цілі позивача та задоволенню позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі, з дати прийняття рішення, відновивши становище, яке існувало до порушення права, без вирішення спору по суті, тому вжиття такого заходу суперечитиме вимогам ч.10 статті 150 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року скасувати та постановити нову про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а також стягнути із Бобровицької міської ради Чернігівської області на його користь 605 грн. 60 коп., у відшкодування витрат зі сплати судового збору. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 31.01.2025 року підлягає скасуванню, оскільки її висновки є необґрунтованими, і ухвала постановлена судом із порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до положень частини 3 статті 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання додаткових документів aбо інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У свою чергу, суд першої інстанції, прийнявши заяву до розгляду, та визнавши її прийнятною, під час судового розгляду встановив, що у заяві відсутнє обґрунтування видів забезпечення та доказів того, що відповідач може вчинити певні дії із земельною ділянкою до вирішення спору. Однак, встановивши дані обставини, всупереч наведеним вище положенням закону, суд першої інстанції не викликав позивача до суду та не дослідив цих обставин, чим порушив норми процесуального права. Апелянт стверджує, що розгляд заяви про забезпечення позову за відсутності позивача, позбавило його можливості висловити обґрунтування щодо можливості забезпечення позову. ОСОБА_1 вказує, що у цій справі він, як позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до передачі Бобровицькою міською радою Чернігівської області земельної ділянки новому орендарю, що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі. Апелянт вважає, що без вжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених його прав та інтересів. За доводами апелянта, його вимоги, які ставляться у заяві про забезпечення позову, не є ідентичними заявленій позовній вимозі, оскільки фактично позивач просить призупинити тимчасово дію рішення міської ради, зобов`язати Бобровицьку міську раду Чернігівської області не вчиняти будь-яких дій щодо орендованої земельної ділянки та заборонити реєстраційній службі внесення відомостей про припинення (розірвання) права оренди до вирішення спору по суті. Апелянт ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції при розгляді його заяви не застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі №754/5683/22, провадження №14-28цс2З.

У відзиві на апеляційну скаргу Бобровицька міська рада просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити в силі обгрунтовану ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду даної справи (а.с.42,43), не з`явилися. Від позивача ОСОБА_1 та від відповідача - Бобровицької міської ради на адресу апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.53,54-55).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно приписів ч.1, ч.2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Способи забезпечення позову, які передбачені ч.1 статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 ч.1 статті 150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, вказано, що … співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому, необхідно зазначити, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому, існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, …умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 року у справі №522/1514/21, провадження №61-19123св21.

Як вбачається із матеріалів справи, у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі.

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі до набрання судовим рішенням у справі законної сили;

- заборонити Бобровицькій міській раді Чернігівської області до вирішення спору по суті вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:3037, що знаходиться на території Бобровицької міської ради Чернігівської області;

- заборонити державним реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо внесення відомостей про припинення (розірвання) права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3037, номер запису про інше речове право 33844518, до вирішення спору по суті.

В обґрунтування вимог поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до рішення Бобровицької міської ради від 06.07.2007 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі від 21.09.2007 року. Згідно умов цього договору, в строкове платне володіння та користування позивачу була передана земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:3037, площею 0,003 га, яка розташована на території Бобровицької міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 8 укладеного договору, строк його дії становить 20 років. 01.08.2019 року, відповідно до рішення Бобровицької міської ради від 24.04.2019 року №765-18/VII, сторони договору уклади додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі, якою було внесено зміни до нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та змінено сторону договору оренди землі від 21.09.2007 року, а саме, з СПД (суб`єкта підприємницької діяльності) ОСОБА_1 на суб`єкта правових відносин: громадянина (фізичну особу) ОСОБА_1 16.01.2025 року Бобровицька міська рада Чернігівської області своїм рішенням №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі вирішила припинити (розірвати) достроково договір оренди землі від 21.09.2007 року (зі змінами), у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 істотних умов договору. Не погоджуючись із вказаним рішенням Бобровицької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_1 подав позовну заяву до суду, з метою захисту свого порушеного права та із вимогою скасувати вказане вище рішення відповідача, як протиправне. Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може призвести до прийняття Бобровицькою міською радою рішення про передачу спірної земельної ділянки у користування третім особам, що у подальшому значно ускладнить чи навіть унеможливить реалізацію рішення суду та створить умови, за яких позивач не зможе захистити належні йому права в межах зазначеного судового провадження, і буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовних заяв до судів різних інстанцій. За доводами позивача, наслідком прийняття рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VІІІ Про дострокове припинення договору оренди землі може бути припинення підприємницької діяльності в торговому павільйоні, який позивачем передано у оренду, і який знаходиться на вищевказаній земельній ділянці.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Суд першої інстанції вказав на недоведеність позивачем існування обставин, які свідчать про реальну можливість відчуження чи передачі Бобровицькою міською радою Чернігівської області спірної земельної ділянки у користування чи у власність на користь третіх осіб, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять даних про те, що відповідач здійснює дії щодо відчуження земельної ділянки або її використання. При цьому, суд першої інстанції вказав, що на спірній земельній ділянці знаходиться торговий павільйон, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та який надано у оренду іншому підприємцю. Отже, як зазначив суд першої інстанції, позивачем не наведено жодного аргументованого доводу та не надано жодного доказу, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Судом першої інстанції також прийнято до уваги, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, існує реальний ризик спричинення збитків відповідачу у разі, якщо позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Окрім того, на думку суду першої інстанції, задоволення заяви про забезпечення позову фактично призведе до вирішення справи по суті, оскільки позивач просить заборонити власнику здійснювати дії з приводу фактичного розпорядження належною йому земельною ділянкою, а іншим уповноваженим особам - здійснювати дії реєстраційного характеру, що у результаті фактично створить умови для можливості безперешкодного користування позивачем спірною земельною ділянкою, що за змістом є тотожним цілі позивача та задоволенню позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 року №2456-43/VIII Про дострокове припинення договору оренди землі, з дати прийняття рішення, відновивши становище, яке існувало до порушення права, без вирішення спору по суті, тому вжиття такого заходу суперечитиме вимогам ч.10 статті 150 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків ухвали суду першої інстанції від 31.01.2025 року та її постановлення судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31.01.20245 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до положень частини 3 статті 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання додаткових документів aбо інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У свою чергу, суд першої інстанції, прийнявши заяву до розгляду, та визнавши її прийнятною, під час судового розгляду встановив, що у заяві відсутнє обґрунтування видів забезпечення та доказів того, що відповідач може вчинити певні дії із земельною ділянкою до вирішення спору. Однак, встановивши дані обставини, всупереч наведеним вище положенням закону, суд першої інстанції не викликав позивача до суду та не дослідив цих обставин, чим порушив норми процесуального права. Апелянт стверджує, що розгляд заяви про забезпечення позову за відсутності позивача, позбавило його можливості висловити обґрунтування щодо можливості забезпечення позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (частини 3,4 статті 153 ЦПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище норми Закону, виклик особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, які підтверджують необхідність забезпечення позову, є правом, а не обов`язком суду.

Натомість, особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявником обов`язково повинно бути надано докази наявності таких фактичних обставин, наприклад, вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Це може бути продаж майна або підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків із позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання та інше.

На підставі наведеного вище, необхідно зазначити, що обов`язок щодо обґрунтування обраних видів забезпечення позову та надання доказів того, що відповідач може вчинити певні дії зі спірною земельною ділянкою до вирішення спору по суті, підлягав виконанню при поданні до суду заяви про забезпечення доказів. Вказане узгоджується із приписами ч.3, ч.4 статті 12 ЦПК України, ч.6 статті 81 ЦПК України, відповідно до яких, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Саме лише посилання ОСОБА_1 на те, що він має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до передачі Бобровицькою міською радою Чернігівської області земельної ділянки новому орендарю, що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду, без наведення належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження наявності таких фактичних обставин, на думку апеляційного суду, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна належним чином обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Апеляційний суд вважає, що не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31.01.2025 року доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі №754/5683/22, провадження №14-28цс2З. Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали від 31.01.2025 року суд першої інстанції керувався чинними приписами норм права, які регламентують дані правовідносини, судом враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц, і при цьому, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваній ухвалі від 31.01.2025 року, не суперечать висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним у наведених в апеляційній скарзі постановах Великої Палати Верховного Суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом першої інстанції також прийнято до уваги ту обставину, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову існує реальний ризик спричинення збитків відповідачу у разі, якщо позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року, яка постановлена судом першої інстанції із додержанням норм права, які регламентують спірні правовідносини.

За даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.01.2025 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 січня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: