Справа №591/4429/25
Провадження № 2-з/591/38/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Суддя Зарічного районного суду м. Суми КЛИМЕНКО А.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

25.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника із позовною заявою до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОРЕГОН» в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 1 207 262 грн. 15 коп., у тому числі кошти, сплачені за Попереднім договором 644793 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 83045,93 грн., інфляційне збільшення у розмірі 449422,24 грн., моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. та 12072,62 грн. судового збору, 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Разом з позовом подав заяву про забезпечення позову та просить накласти арешт на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон", які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон", у межах суми позову 1 207 262,15 грн., крім коштів, що містяться на рахунках накладення та /або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову, до яких, зокрема, відноситься накладення арешту на майно.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Однак, на думку суду, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник не надав доказів про існування реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зокрема, заявник не надав доказів та не конкретизував, які саме рахунки відповідача та в яких саме банківських або інших фінансово-кредитних установах, на яке майно, що належить Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Орегон", щодо якого він просить вжити заходи забезпечення позову, належить на праві власності відповідачу по справі, також не довів, що відповідач вчиняє дії по відчуженню майна, яке вказано у заяві.

Отже, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО