РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

присяжних Коржук Т.В., Семенюка І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2

(Справа № 285/1498/25, провадження у справі № 2-о/0285/93/25)

розглянув у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 та Управління Державної міграційної служби у Житомирській області про визнання особи безвісно відсутньої,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Новоград-Волинський Житомирської області, безвісно відсутньою.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_4 являється його донькою. Йому відомо, що вона отримала громадянство російської федерації. Наданий час він втратив з нею зв`язок. Місце її знаходження не відомо. Також зазначає, що він являється інвалідом ІІ групи та обов`язок по його утриманню законом покладається на доньку та сина, і в разі визнання доньки безвісно відсутньою, одноособовий обов`язок по його утриманню буде покладено на сина

Заявник, посилаючись на те, що оскільки будь-які відомостей про знаходження його доньки відсутні, а також, що його утриманням займається син, просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися.

Від УДМС надійшло заперечення на заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється донькою заявника ОСОБА_1 9а.с.5)

Як вбачається з листа ЦНАПу від 03.03.2025 р. №566, відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 на території Звягельської територіальної громади Житомирської області відсутні (а.с.8).

Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

За положеннями статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма права передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Указане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19), від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18).

Згідно зі статями 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що належних і допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_3 протягом одного року за її останнім відомим місцем проживання заявник не надав, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Також суд зауважує, що сам по собі факт втрати зв`язку з донькою ОСОБА_3 і фактична відсутність відомостей про її місце перебування не є безумовною підставою для визнання особи безвісно відсутньою.

Керуючись ст. ст. 4, 247, 265, 293, 294, 305-308 ЦПК України, ст.43 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 та Управління Державної міграційної служби у Житомирській області про визнання особи безвісно відсутньої відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 28.04.2025 року.

Головуючий

Присяжні