Номер провадження: 22-ц/813/444/25
Справа № 523/3468/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Уманець А.В..

учасники справи:

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне»

відповідачі - ОСОБА_1 , Товариство з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд», Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне»,

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року,

за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд», Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання договорів недійсними, повернення майна за недійсним правочином та скасування запису про реєстрацію права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2018 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТДВ «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд», ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання договорів недійсними, повернення майна за недійсним правочином та скасування запису про реєстрацію права власності, в обґрунтування якого зазначило, що 19.06.2006 року створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне». Відповідно до Інформаційної довідки № 116020530 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна: підвальні нежилі приміщення № неж/1-2 сек, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 290,7 кв.м, загальною вартістю нерухомого майна 70000 грн, знаходяться у власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14.12.2007 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради та перебувають в іпотеці на підставі іпотечного договору, реєстровий № 1099, від 08.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу; іпотека накладена на підставі договору про надання кредитної лінії № 080508-USD від 08 травня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро» та ОСОБА_2 ; сума кредиту - 128000,00 доларів США; кінцевий строк повернення - 07 травня 2011 року.

Позивач вважає, що договір № неж/1-2сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд» (наразі - ТДВ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд») є недійсним, та таким, що укладений з метою позбавлення співвласників житлового будинку по АДРЕСА_1 , належних їм на праві спільної власності допоміжних приміщень - частини підвалу житлового будинку - підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек. площею 290,7 кв.м.

Посилається на акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 09.02.2007 року, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 131р від 26.02.2007 року та проектну документацію на будинок, в якому зазначено про те, що не передбачалися, не створювалися та в експлуатацію не вводилися як самостійний об`єкт цивільно-правових відносин підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек. площею 290,7 кв.м, розташовані у підвалі жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тому спірні нежитлові приміщення не можуть бути предметом договору про пайову участь.

Позивач вказує, що за актом приймання - передачі житлового комплексу на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд» передало на баланс Об`єднання підвали площею 929,9 кв.м. При цьому саме забудовник - ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд» за вказаним Актом визначило такі підвали як допоміжні приміщення.

Окрім цього, усі наявні підвальні приміщення, описані у технічному паспорті від 26.12.2006 р. на жилий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений КП «ОМБТІ та РОН» та виданий ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд», були визначені як допоміжні та передані на баланс Об`єднання. Більш того, серед приміщень підвалу відсутні окремо визначені підвальні нежилі приміщення № неж/1-2 сек. площею 290,7 кв.м. Немає також й відміток у технічному паспорті щодо належності площ хоча б якихось приміщень підвалів до площ нежилих (вбудованих) приміщень, що мають окреме (не допоміжне) призначення та є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

На думку позивача, договір № неж/1-2 сек. про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006 року підлягає визнанню недійсним через фактичну відсутність підвальних нежилих приміщення № неж/1-2 сек. площею 290,7 кв.м. у технічному паспорті на будинок, а також не віднесення наявних у житловому будинку підвалів до площ нежитлових (вбудованих) приміщень, що мають окреме (не допоміжне) призначення та є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Позивач зазначає, що ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» не мало право, без дозволу власників квартир житлового будинку по АДРЕСА_1 , на продаж підвальних нежилих приміщень № неж/1-2 сек. площею 290,7 кв.м ОСОБА_1 . Відповідно й ОСОБА_1 була позбавлена права передавати підвальні приміщення, що є власністю співвласників квартир багатоквартирного будинку в іпотеку ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» (наразі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») на підставі іпотечного договору, реєстровий №1099, від 08 травня 2008 року, що на думку позивача робить вказаний іпотечний договір недійним з моменту його укладення.

Позивач,з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 09 вересня 2022 року, просив суд визнати недійсним договір № неж/1-2 сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд» (наразі ТДВ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд»); визнати недійсним іпотечний договір реєстровий №1099 від 08.05.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» (наразі АТ «Банк Кредит Дніпро»); визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на підвальні нежитлові приміщення № неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гусєвої Анни Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40477014 від 04.04.2018 11:26:27 на об`єкт нерухомого майна: підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек. за адресою: АДРЕСА_2 за ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та припинити право власності ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на об`єкт нерухомого майна: підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек. за адресою: АДРЕСА_1 із закриттям відповідного розділу; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Суворовський районний суд міста Одеси рішенням від 03 травня 2023 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» до ОСОБА_1 , ТДВ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», третя особа: Одеська міська рада про визнання недійсним договору № неж/1-2 сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006р. між ОСОБА_5 та ЗАТ «Будівельно-монтажне управління№9 «Одесбуд» (нині ТДВ «БМУ№9 «Одесбуд»); про визнання недійсним іпотечного договору від 08.05.2008 року, реєстровий №1099, між ОСОБА_1 і ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»(нині ПАТ «Банк Кредит Дніпро»), про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек. Серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року; про скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ОМНО Гусєвої Анни Леонідівни від 04.04.2018 року та припинення права власності ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек. за адресою : АДРЕСА_1 залишив без задоволення.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність відповідного запису у реєстрі щодо державної реєстрації юридичної особи ОСББ «Ювілейне» на момент укладення спірного правочину є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності порушеного права позивача при укладені Договору про пайову участь в будівництві між ОСОБА_6 та ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд», позивачем належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведено порушення його прав внаслідок укладення оспорюваного правочину між відповідачами, а також підстав недійсності вказаного договору, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Суд зазначив, що вимоги позивача про визнання недійсним іпотечного договору, реєстровий №1099 від 08.05.2008 року та скасування державної реєстрації права власності на підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек., площею 290,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Банк Кредит Дніпро» є похідними від вимог позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року, а тому не є належним та ефективним способом захисту. Позивач, не будучи стороною договору іпотеки, має довести, яким чином сам по собі цей договір порушує його права та інтереси. Набуття Банком майна відбулося в рамках виконавчого провадження, отже укладення договору іпотеки жодним чином не вплинуло на права позивача і не призвело до їх порушення, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежитлові приміщення № неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, суд першої інстанції зазначив, що на момент вчинення правочину (укладення Договору про пайову участь в будівництві) сторонами правочину ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» та ОСОБА_7 було дотримано всіх необхідних вимог які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Предметом договору про пайову участь у будівництві є зобов`язання провести роботи з будівництва житлового будинку, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 та по закінченню будівництва передати пайщику підвальне нежиле приміщення, розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 290,7 кв.м. На момент укладання договору про пайову участь у будівництві майно, що є предметом спору збудовано не було, а право власності на нього виникло у ОСОБА_8 на підставі оплатного договору, акту приймання-передачі та державній реєстрації права власності. Реєстрація права власності ОСОБА_8 на нежиле приміщення підвалу загальною площею 290,7 кв.м здійснена у встановленому законом порядку.

Суд зазначив, що твердження позивача щодо належності підвального нежилого приміщення, розташованого в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 290,7 кв.м до допоміжних приміщень в розумінні ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», та до приміщення загального користування в розуміння ст. 382 ЦК України, що належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир багатоповерхового будинку є хибним, адже поняття допоміжних приміщень та приміщень загального користування є різними за своїм значенням, дані приміщення у відповідності до договірних зобов`язань та законодавства були зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_9 та у спільну власність власникам квартир багатоповерхового будинку не передавалися.

Суд зазначив, що Акт приймання-передачі житлового комплексу на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне», на який позивач посилається, як на доказ передачі на баланс підвальних приміщень площею 929,9 кв.м., не відповідає вимогам законодавства, адже по-перше в акті не зазначено дати проведення обстеження активів житлового комплексу, по-друге не містить дати його підписання, по-третє містить виправлення саме в частині площі підвалу, по-четверте, в акті прийому передачі відсутня графа нежитлових приміщень, а тому навіть площа бару та магазину додана до допоміжних приміщень, тому акт є недопустимим, неналежним доказом, який не приймється судом до уваги. Разом з тим, знаходження певних приміщень в підвалах не може визнаватися безумовною підставою віднесення їх до допоміжних приміщень.

Спірне підвальне нежиле приміщення було закладено проектом і самого початку існування будинку було передбачено, як нежитлове, і як окремий об`єкт цивільних прав, що підтверджується договором про пайову участь у будівництві, та подальшою реєстрацію права власності на ці приміщення Одеською міською радою та Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо фінансування спірного нерухомого майна. Фактично нерухоме майно було збудовано за її кошт, а тому після закінчення будівництва мала право на отримання своєї частки в побудованій споруді.

Суд зазначив, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, свідоцтво про право власності не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року є абсолютно безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вважав, що вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності на підвальні нежилі приміщення № неж/1-2 сек., площею 290,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Банк Кредит Дніпро» не є належним та ефективним способом захисту.

Щодо позовної давності, суд зазначив, що ОСББ «Ювілейне» знало про договір пайової участі з 2006 року, а про свідоцтво про право власності ОСОБА_10 не пізніше 2008 року, а тому вимоги про визнання недійсним договору пайової участі і скасування свідоцтва про право власності подані з пропуском позовної давності. Про існування договору іпотеки ОСББ «Ювілейне» мало всі можливості знати з держреєстру нерухомого майна з моменту його функціонування, доступ до якого є публічним, отже по цій вимозі строк давності також пропущено. Крім того, ця вимога є похідною від вимог визнання недійсним договору пайової участі і скасування свідоцтва про право власності. Виходячи з визначених позивачем підстав позову, вимоги про скасування реєстрації і припинення права власності банку є похідними від вимог про визнання недійсним договору пайової участі і скасування свідоцтва про право власності. Відмова у задоволенні основних вимог має наслідком відмову у задоволенні похідних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» в апеляційній скарзі просить ?рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 р. у справі № 523/3468/18 скасувати повністю. ???Ухвалити нове рішення, яким позов задовільними в повному обсязі,вирішити питання про розподіл судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що з урахуванням мети створення, ОСББ має пряме та безпосереднє відношення до усіх питань, що стосуються будинку, а отже може мати власну, окрему від інтересів кожного окремого члена об`єднання, матеріально-правову зацікавленість у спорах що стосуються будинку. Наявність матеріально-правової зацікавленості у ОСББ у правовідносинах, що виникають щодо будинку чи його складових, утримання, експлуатації та інших подібних питань є передумовою визнання за ОСББ самостійної процесуальні правосуб?єктності, а отже і права на звернення до суду із самостійним позовом.

Скаржник посилається, що висновок суду першої інстанції, що набуття банком майна відбулося в рамках виконавчого провадження, отже укладення договору іпотеки жодним чином не вплинуло на права позивача і не призвело до їх порушення, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги, спростовується матеріалами справи, адже скаржник звернувся із позовом про визнання недійним іпотечного договору за реєстровим № 1099 від 08.05.2008 року раніше, ніж банк набув право власності на приміщення технічного підпілля на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зазначає, що діюча судова практика закріплює право скаржника на звернення до суду із позовом про визнання іпотечного договору недійним.

Вважає, що матеріалами справи спростовується висновок суду першої інстанції, що спірне підвальне нежиле приміщення було закладено проектом і самого початку існування будинку було передбачено, як нежитлове і як окремий об?єкт цивільних прав, адже проектною документацією (корегування робочого проекту, висновок УАГ, висновок комплексної експертизи Одесцивілпроект) та актом прийняття в експлуатацію, розпорядженням райадміністрації про затвердження акту, з урахуванням наведених техніко-економічних показників об?єкта будівництва, не передбачалось проектування, будівництво та прийняття в експлуатацію спірного підвального нежилого приміщення як нежитлового і як окремого об?єкта цивільних прав, що підтверджується висновком експерта № EC-2502-1-1024.18 від 04.06.2018 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 523/3468/18.

Крім того, посилається що матеріалами справи, а саме: проектною документацією «Корегування робочого проекту жилого будинку з вбудованим магазином-баром по АДРЕСА_2 », складеною ВАТ «Одесцивілпроект», комплексним експертним висновком № 297 із затвердження частини коригування робочого проекту житлового будинку з вбудованим магазином-баром по вул. Сергія Ядова (к. Ювілейна), № 16-А в м. Одесі від 10.08.2004 року, складеного Укрінвестекспертиза, Одеська обласна служба Укрінвестекспертизи, висновком експерта № EC-2502-1-1024.18 від 04.06.2018 року, беззаперечно підтверджується, що нежилі підвальні приміщень площею 290,7 кв.м, які є предметом договору про пайову участь у будівництві, є фактично допоміжними приміщеннями технічного підпілля, що використовуються для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, в них наявні інженерні комунікації, необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, без доступу до вказаних приміщень неможливо здійснювати експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стверджує, що висновок суду першої інстанції про необхідність передачі у спільну власність власникам квартир багатоповерхового будинку спірних приміщень, зроблений при неправильному застосуванні норм матеріального права, адже в силу законодавства право спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку на допоміжні приміщення презюмується й не потребує оформлення, передача допоміжних приміщень у спільну сумісну власність власників квартир багатоквартирного будинку законодавством не передбачена й не потребується.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а уточнена позовна заява задоволенню, оскільки суд першої інстанції через незастосування закону, який підлягав застосуванню, дійшов до помилкових висновків, що на момент вчинення правочину (укладення договору про пайову участь у будівництві) сторонами правочину було дотримано всіх необхідних вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 ЦК України, оскільки відчуження технічного підпілля зроблено особою, що не є власником зазначених приміщень, та відчуження відбулося без згоди власників квартир багатоквартирного будинку, крім того, приміщення, технічного підпілля, є неподільним майном, що не підлягає відчуженню.

На думку скаржника, суд першої інстанції не врахував, що підставою для видачі свідоцтва про право власності на підвальні нежитлові приміщення № неж/1-2 сек. серії САВ № 345 177 від 14.12.2007 року був договір № неж/1-2сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006 року, укладений між ОСОБА_11 та ЗАТ «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд», акт прийому-передачі, а ніяк не рішення органу, відповідно всі наведені судом першої інстанції аргументи та висновки Верховного Суду, не стосуються матеріалів даної справи.

Скаржник також заперечує проти застосування строків позовної давності, заявленої відповідачем.

Скаржник вважає, що у даному випадку суспільний інтерес співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 як співвласників спірних допоміжних приміщень переважає над приватним інтересом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» щодо збереження спірних приміщень у власності, відтак втручання у право власності ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у даному випадку є законним, виправданим та відповідає принципу пропорційності, викладеному у ст. 11 ЦПК України, факт перебування спірних допоміжних приміщень багатоквартирного будинку у власності ПАТ «Банк Кредит Дніпро» є непропорційним втручанням у право спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку, оскільки ці приміщення необхідні мешканцям квартир для належної експлуатації квартир, ремонту комунікацій, побутового обслуговування та використання спірних приміщень як укриття під час повітряної тривоги.

(2) Позиція інших учасників справи

Одеський апеляційний суд ухвалою від 09.06.2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив ОСОБА_1 , ТДВ «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд», ПАТ «Банк Кредит Дніпро» право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснивОдеській міській раді право подати до Одеського апеляційного суду пояснення у письмовій формі.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» копію ухвали про відкриття провадження від 09.06.2023 року отримало 23.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Одеська міська рада копію ухвали про відкриття провадження від 09.06.2023 рокута копію апеляційної скарги отримала 19.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

АТ «Банк Кредит Дніпро» копію ухвали про відкриття провадження від 09.06.2023 року та копію апеляційної скарги отримало 20.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 , ТДВ «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд» копія ухвали про відкриття провадження від 09.06.2023 року та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку, конверти повернулися до суду.

Від АТ «Банк Кредит Дніпро» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року у справі №: 523/3468/18.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне», Одеська міська рада, АТ «Банк Кредит Дніпро» судову повістку отримали 06.02.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 , ТДВ «Будівельно-монтажне управління № 9 «Одесбуд» про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» Березовська О.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник відповідача АТ «Банк Кредит Дніпро» Сухая М.В. приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зв`язок з представником був наявний, належна якість зображення, проте відсутній звук, судом в ухвалі про призначення судового засідання в режимі відеоконференції роз`яснювалося представнику, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність відповідного запису у реєстрі щодо державної реєстрації юридичної особи ОСББ «Ювілейне» на момент укладення спірного правочину є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності порушеного права позивача при укладені договору про пайову участь в будівництві між ОСОБА_6 та ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд», позивачем належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведено порушення його прав внаслідок укладення оспорюваного правочину між відповідачами, а також підстав недійсності вказаного договору, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Суд зазначив, що вимоги позивача про визнання недійсним іпотечного договору, реєстровий №1099, від 08.05.2008 року та скасування державної реєстрації права власності на підвальні нежилі приміщення № неж/1-2 сек., площею 290,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Банк Кредит Дніпро» є похідними від вимог позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року, а тому не є належним та ефективним способом захисту.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежитлові приміщення № неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, суд першої інстанції зазначив, що на момент вчинення правочину (укладення Договору про пайову участь в будівництві) сторонами правочину ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» та ОСОБА_7 було дотримано всіх необхідних вимог які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Суд зазначив, що твердження позивача щодо належності підвального нежилого приміщення, розташованого в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 290,7 кв.м до допоміжних приміщень в розумінні ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», та до приміщення загального користування в розуміння ст. 382 ЦК України, що належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир багатоповерхового будинку є хибним, адже поняття допоміжних приміщень та приміщень загального користування є різними за своїм значенням, дані приміщення у відповідності до договірних зобов`язань та законодавства були зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_9 та у спільну власність власникам квартир багатоповерхового будинку не передавалися.

Суд вважав, що вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності на підвальні нежилі приміщення № неж/1-2 сек., площею 290,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Банк Кредит Дніпро» не є належним та ефективним способом захисту.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2006 року зареєстровано ОСББ «Ювілейне», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно п. 1 статуту ОСББ «Ювілейне», об`єднання створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку

АДРЕСА_3 , п.п.5,6, п.3 розділу ІV Статуту до прав об`єднання відноситься захист прав та представництво інтересів співвласників у судах; до обов`язків об`єднання відноситься забезпечення дотримання інтересів усіх співвласників при встановлені умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припинення дій всіх осіб, що утворюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласників.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 року у справі № 815/219/17 визначив, що ОССБ, яке є об`єднанням громадян, мета створення та діяльність якого прямо та безпосередньо пов`язана із забезпеченням і захистом прав співвласників будинку, є належним виразником інтересів більшості членів цього об`єднання. Водночас, інтереси об`єднання, як юридичної особи, не завжди співпадають з інтересами кожного члена об`єднання. З урахуванням мети створення, ОСББ має пряме та безпосереднє відношення до усіх питань, що стосуються будинку, а отже може мати власну, окрему від інтересів кожного окремого члена об`єднання, матеріально-правову зацікавленість у спорах що стосуються будинку. Наявність матеріально-правової зацікавленості у ОСББ у правовідносинах, що виникають щодо будинку чи його складових, утримання, експлуатації та інших подібних питань є передумовою визнання за ОСББ самостійної процесуальної правосуб`єктності, а отже і права на звернення до суду із самостійним позовом. Окрім того, реальний захист прав співвласників будинку (членів ОСББ) у певних випадках потребує звернення до суду. Відтак, невизнання за ОСББ самостійного права на звернення до суду в інтересах членів, призвело б до неможливості забезпечення і захисту прав співвласників будинку і стало б невиправданою перешкодою для досягнення мети об`єднання.

Відповідно до акту приймання передачі житлового комплексу ОАО «Олімп-Круг» на баланс ОСББ «Ювілейне» передано будинок АДРЕСА_1 , площею забудови (буде відображена після введення усіх 6 секцій), загальною площею будинку 11279, 7 кв.м.

02 січня 2006 року між ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд» (наразі ТДВ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд») та ОСОБА_11 укладено договір № неж/1-2 сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.1. договору про пайову участь у будівництві передбачено, що ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» зобов`язалося виконати роботи з будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та по закінченню будівництва передати ОСОБА_7 підвальне нежиле приміщення, розташоване в підвалі житлового будинку, загальною площею 290 кв.м, а пайщик зобов`язується оплатити такі послуги ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» та по закінченню будівництва прийняти нежитлові приміщення згідно умов даного договору.

Відповідно до акту приймання-передачі нежитлового фонду від 04.09.2007 року за договором № неж/1-2 сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 , ЗАТ «БМУ № 9 «Одесбуд» передало, а ОСОБА_7 прийняла у власність новозбудоване майно підвальне нежиле приміщення № неж/1-2сек, розташоване в підвалі 10-ти секційного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,загальна площа нежилого приміщення 290 кв.м.

14.12.2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_12 видано свідоцтво про право власності на підвальне нежитлове приміщення № неж/1-2 сек., що розташоване в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з нежилих приміщень підвалу загальною площею 290,7 кв.м, що відображено у технічному паспорті від 10.12.2007 року.

Зазначене свідоцтво видано на підставі договору про пайову участь у будівництві від 02.01.2006 року та акту прийому-передачі від 04.09.2007 року.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 17.12.2007, номер витягу 17104670, 18.12.2007 року прийнято рішення про реєстрацію права власності на підвальні нежилі приміщення №неж/1-2 сек., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 , номер запису 2798 в книзі 72неж-89.

08.05.2008 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» (наразі ПАТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського округу Харитоновою Т.С. та зареєстрований у реєстрі за № 1099.

Відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання кредитної лінії № 080508-USD від 08 травня 2008 року, передала в іпотеку підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 290,7 кв.м.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек від 12.06.2018 року вбачається, що ПАТ «Банк Кредит Дніпро» є власником підвального нежитлового приміщення № неж/1-2сек, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 290,7 кв.м, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, як такі, що не відбулися, серія та номер: 58, видавник Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гусєва А.Л., дата державної реєстрації 04.04.2018 року.

З висновку експерта № ЕС-2502-1-1024.18 від 04.06.2018 року вбачається, що за результатами співставлення планів досліджуваних приміщень, представлених у копії Технічного паспорту на громадський будинок АДРЕСА_1 , виготовленого за станом на 26.12.2006 рік, виданого ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» та у копії Технічного паспорту на підвальні нежилі приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 , виготовленого за станом на 10.12.2007 рік, виданого ОСОБА_1 , підвальні приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , позначені у виданому на адресу ЗАТ «БМУ №9 «Одесбуд» технічному паспорті від 26.12.2006 року під № І, ІІ, ІІІ, ХIX, ХX, ХXI, ХXII, загальною площею 293,8 м2, та підвальні нежилі приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , позначені на виданому на ім`я ОСОБА_1 технічному паспорті від 10.12.2007 рік під № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, загальною площею 290,7 м2, становлять один і той самий об`єкт будівництва,

Положеннями статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а саме те, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання.

Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 року у справі № 469/1044/17).

Колегія суддів, наголошує, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив визнати недійсним договір № неж/1-2 сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006 року; визнати недійсним іпотечний договір від 08.05.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» (наразі АТ «Банк Кредит Дніпро»); визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на підвальні нежитлові приміщення № неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гусєвої Анни Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2018 на об`єкт нерухомого майна: підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек. за адресою: АДРЕСА_2 за ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», та припинити право власності ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».

В обґрунтування зазначивши, що спірне підвальне нежитлове приміщення № неж/1-2 сек., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є допоміжним приміщенням багатоквартирного житлового будинку та повинно перебувати у спільній власності його мешканців і членів ОСББ. Спірним договором про пайову участь, укладеним між ЗАТ «Будівельно-монтажне управління №9 «Одесбуд» та ОСОБА_11 , яке в подальшому стало підставою для видачі свідоцтва про право власності, з наступною передачею спірного об`єкту в іпотеку, та реєстрації права власності за ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», позивач вважає, що порушено права та інтереси мешканців багатоквартирного будинку, щодо володіння, користування та розпорядження допоміжним приміщенням, яке неправомірно передано у приватну власність, інтереси яких представляє ОСББ «Ювілейне».

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога ОСББ «Ювілейне» про визнання недійсними договорів, свідоцтва про право власності, припинення права власності та скасування рішення реєстратора, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 та 388 ЦК України, є неефективними способами захисту.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/18.

Власник з дотриманням вимог статей 387 та 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

При цьому для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право не є ефективним способом захисту прав.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 19/028-10/13, від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 року у справі № 911/3681/17, від 01.10.2019 року і 15.10.2019 року у справах № 911/2034/16 та № 911/3749/17, від 19.11.2019 року у справі № 911/3680/17.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що звертаючись до суду із вимогами про визнання недійсним договору № неж/1-2сек про пайову участь у будівництві по АДРЕСА_1 від 02.01.2006 року; визнання недійсним іпотечного договору від 08.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» (наразі АТ «Банк Кредит Дніпро»); визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на підвальні нежитлові приміщення № неж/1-2 сек. серії НОМЕР_1 від 14.12.2007 року; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2018 на об`єкт нерухомого майна: підвальні нежилі приміщення № неж/1-2сек. за адресою: АДРЕСА_2 за ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», та припинити право власності ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» позивачем ОСББ «Ювілейне» обрано не ефективний спосіб захисту прав у цій справі, що не призведе до відновлення прав позивача.

Право власника на витребування свого майна із чужого незаконного володіння не є похідною від наведеної вимоги, воно зберігається за власником за наявності умов, викладених у статтях 387 та 388 ЦК України, що й повинно бути доведено в суді.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 918/655/20.

Проте суд першої інстанції не врахував зазначені вище обставини.

При скасуванні рішення суду з зазначених підстав апеляційний суд вважає недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду із належним позовом.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки оскаржуване рішення підлягає зміні лише в частині мотивування, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейне» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 рокузмінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов