Справа № 643/4595/25
Провадження № 2-з/643/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Камінської Марини Ігорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим в особі представника адвоката Камінської Марини Ігорівни до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Камінської М.І. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

1) припинити в порядку поділу спільного майна подружжя право спільної сумісної власності позивача та відповідача на спільне майно: однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер у РПВН: 23248257;

2) визнати за позивачем, ОСОБА_1 , право приватної власності на однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер у РПВН: 23248257;

3) визнати за відповідачем, ОСОБА_2 , право приватної власності на однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер у РПВН: 23248257.

Крім того, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Камінської М.І. звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти заборону відчуження на майно відповідача, а саме: частку квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер у РПВН: 23248257.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24 березня 2025 року заяву про забезпечення позову №643/4595/25, провадження №2-з/643/25/25, розподілено судді Семеновій Я.Ю. Матеріали заяви передано судді 25 березня 2025 року.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 26 березня 2025 року відповідно до положень ч. 4 ст. 153 ЦПК України призначив до розгляду в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Камінської М.І. про забезпечення позову на 04 квітня 2025 року на 09-00 годину.

У судове засідання, призначене на 04 квітня 2025 року на 09-00 годину позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення позову повідомлялися належним чином та своєчасно, про причину неявки суду не повідомили, розгляд заяви про забезпечення позову було відкладено на 29 квітня 2025 року на 11-45 годину. Будь-яких заяв або клопотань стосовно розгляду заяви про забезпечення позову від позивача та його представника до суду не надходило.

Копію ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2025 року було направлено до електронного кабінету представника позивача адвокат Камінської Марини Ігорівни відповідно до довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Ухвала» від 26.03.2025 по справі №643/4595/25 (суддя Семенова Я.Ю.), а також (за наявності) прикріплені до нього файли було надіслано одержувачу ОСОБА_3 в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету: 27.03.2025 о 22:05:41.

У судове засідання, призначене на 29 квітня 2025 року на 11-45 годину для розгляду заяви про забезпечення позову позивач та його представник вдруге не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення позову повідомлялися належним чином та своєчасно, про причину неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв або клопотань стосовно розгляду заяви про забезпечення позову від позивача та його представника до суду не надходило.

Документ в електронному вигляді «судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» від 04.04.25 по справі №643/4595/25 (суддя Семенова Я.Ю.), а також (за наявності) прикріплені до нього файли було надіслано одержувачу ОСОБА_3 в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету: 04.04.2025 о 18:45:45.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляд заяви про забезпечення позову була повідомлена належним чином.

З огляду на те, що позивач, представник позивача, відповідач належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення позову, судове засідання для розгляду якої призначалося на 04 квітня 2025 року на 09-00 годину та на 29 квітня 2025 року на 11-45 годину, про причину неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності вказаних учасників справи на підставі наданих суду доказів.

Ураховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Так, вимоги заяви про забезпечення обґрунтовані тим, що за час перебування у шлюбі сторонами на підставі договору купівлі-продажу було придбано частку квартири АДРЕСА_2 , право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано на ОСОБА_2 , відповідача у справі. У подальшому стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, шлюб сторін було розірвано, у зв`язку з чим позивачем ОСОБА_1 було пред`явлено до суду позовну заяву про поділ майна подружжя. Зазначено, що у зв`язку із погіршенням взаємовідносин між позивачем та відповідачем, існує вірогідність того, що відповідач здійснить відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна, який було придбано у шлюбі, що, як про це зазначає представник повивача, може утруднити виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Правилами ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватися судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як убачається з доданої до заяви про забезпечення позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №414180521 від 19.02.2025, 01.07.2009 було зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 - на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О., зареєстровано в реєстрі №868. Крім того, відповідно до наданої суду інформації 21.05.2016 було зареєстровано право власності на частку у квартирі АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чижовою Н.А. Водночас надана суду інформаційна довідка не містить відомостей щодо особи, якою було відчужено на користь ОСОБА_5 частку спірного об`єкту нерухомого майна.

З огляду на те, що з наданої позивачем до заяви про забезпечення позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №414180521 від 19.02.2025 убачається, що 21.05.2016 право власності на частку квартири АДРЕСА_2 було зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чижовою Н.А. та, водночас надана суду інформаційна довідка не містить відомостей щодо особи, якою було відчужено на користь ОСОБА_5 частку спірного об`єкту нерухомого майна, наявні підстави вважати, що при застосуванні заходів забезпечення позову можуть бути порушені права інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заявник, порушуючи питання про забезпечення позову, вказує лише про можливість відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна. При цьому суд зазначає, що наявність спору не є безумовною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований заявником спосіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначила, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Ураховуючи викладені вище обставини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.

Керуючись ст. 149 153, 258 261, 353, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в особі представника адвоката Камінської Марини Ігорівни про забезпечення позову.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Я.Ю. Семенова