Справа №463/2681/25
Провадження №4-с/463/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ціпивко І. І.

за участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові скаргу адвоката Гудима Тетяни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (36023, місто Полтава, провулок Стешенка, будинок, 6 ), на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна у виконавчому провадженні №52607584,

встановив:

Адвокат Гудима Тетяна Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна у виконавчому провадженні ВП №52607584.

В обгрунтування скарги зазначила, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2010 року у справі №2-5483/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість на загальну суму 24 064,02 грн. На виконання судового рішення 28.02.2013 Личаківським районним судом м. Львова було видано виконавчий документ, який був поданий для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яким було відкрито виконавче провадження ВП №52607584. 15.02.2019 державним виконавцем винесена постанова про арешт, якою було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях що належать боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення 26 870,42 грн. 18.09.2019 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві у звязку з відсутністю майна у боржника. На сьогоднішній день арешт, накладений 15.02.2019, не знятий. Представник боржника звернулась до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження від 26.02.2025 року. У своїй відповіді державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області №18382 від 12.03.2025 р. зазначила, що станом на 12.03.2025 року виконавчий документ повторно не пред`являвся, але підстави для зняття арешту з коштів (майна) боржника відсутні. У зв`язку з зазначеним заявник змушений звернутись до Личаківського районного суду міста Львова зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

Адвокат Гудима Тетяна Володимирівна, яка представляє інтереси ОСОБА_1 до судового засідання подала заяву про розгляд скарги у їх відсутності, просить таку задоволити.

Уповноважена особа Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не з`явився про розгляд справ повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з наведеним, вбачаю можливість провести розгляд скарги за відсутності сторін, на підставі поданих документів.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи боржника державного виконавця, викладені в заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 19.01.2019 № 1404-VIII(далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIIIзаходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Під час розгляду скарги, судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі №2-5483/10, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість в розмірі 24 064,02 грн.

На виконання судового рішення 28.02.2013 Личаківським районним судом м. Львова було видано виконавчий документ, який був поданий для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яким було відкрито виконавче провадження ВП №52607584.

13.10.2016 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Вертелецькою Л.А. відкрите виконавче провадження.

15.02.2019 державним виконавцем винесена постанова про арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях що належать боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення 26 870,42 грн.

Державним виконавцем 18.09.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

На сьогоднішній день арешт, накладений 15.02.2019 року, не знятий, згідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнення за виконавчим документом не проводилось, виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання 18.09.2019 (більше ніж 5 років тому).

Повторно виконавчий документ не пред`являвся. Станом на 24.03.2025 строк пред`явлення виконавчого документа закінчився 18.09.2022.

Представник боржника звернулась до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження від 26.02.2025 року. У своїй відповіді державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області №18382 від 12.03.2025 р. зазначила, що станом на 12.03.2025 виконавчий документ повторно не пред`являвся, але підстави для зняття арешту з коштів (майна) боржника відсутні.

Державним виконавцем не надано підтверджень винесення в даних виконавчих провадження постанов про стягнення з боржника виконавчого збору або витрат.

В період винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження діяв Закон України «Про виконавче провадження»№ 606-XIV.

Цей Закон визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно доч.ч.1-3ст.57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Отже, державним виконавцем постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесено підставно, оскільки боржником в добровільний термін рішення суду не виконано та на підставі Закону.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена в період ді Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до ч.1ст.40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Слід звернути увагу, що ні Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, ні Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV не передбачено право (обов`язок) державного виконавця зняти арешт, або скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення у разі винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;.

Тому вимога скарги в частині визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не зняття обтяження у вигляді арешту коштів боржника ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги скарги зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт з майна (коштів), що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), накладеного в рамках виконавчого провадження № 52607584, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській, слід зазначити наступне.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч. 1 та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується виконанням судового рішення або спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як вже зазначалося вище, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно інформації про виконавче провадження, на кошти боржника ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №52607584, виданої 15.02.2019 Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області накладено арешт.

Матеріали скарги підтверджують те, що станом на день розгляду такої, хоча рішення суду не виконано, а з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві пройшло вже більше п`яти років, тобто строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився.

У зв`язку із закінчення строку пред`явлення даного виконавчого листа до виконання, суд приходить до висновку що скарга в є підставною та підлягає до задоволення

На підставі викладеного, керуючись 451 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області скасувати арешт накладений на майно (кошти), що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.І.Ціпивко