Справа № 758/854/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

за участю

представника стягувача Журавльової Є.Г.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника Іщенко Д.Ю.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іщенко Дениса Юрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05.03.2025 про накладення штрафу,

У С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іщенка Д.Ю. звернувся до суду із даною скаргою на постанову Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05.03.2025 про накладення штрафу.

В обґрунтування скарги представник скаржника зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014 у справі № 758/854/14-ц було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку щомісяця починаючи з 24.01.2014 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття - 18 років.

Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 758/854/14-ц від 28.03.2014. На виконання вказаного рішення суду постановою Подільського РУЮ у м. Києві від 06.05.2014 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та виконавче провадження № НОМЕР_2.

За словами скаржника, в червні 2021 ним було здійснено оплати в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 і станом на червень 2021 жодних боргів не залишилось.

В листопаді 2024 державним виконавцем Ніжнік В.В. виніс постанову про арешт всіх банківських рахунків ОСОБА_1 з метою стягнення примусово заборгованості по аліментам.

Виконавче провадження № НОМЕР_2 відкривалось на одномісячне стягнення.

Після подачі заяви державному виконавцю Ніжніку В.В. з описом ситуації про два виконавчих провадження і що одне з них має бути завершене, а всі платежі будуть робитися в іншому, постановою від 06.02.2025 держвиконавець Ніжнік В.В. завершив ВП № НОМЕР_2 і зняв всі арешти.

Оспорюваною Постановою Головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05.03.2025 ВП № НОМЕР_1 Бабенко О.О. на ОСОБА_1 було накладено штраф за те, що станом на 31.03.2025 у нього була заборгованість зі сплати аліментів 530 906 грн 40 коп., сукупний розмір якої перевищував на той момент суму відповідних платежів на три роки.

Штраф було накладено на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 265 453 грн 20 коп.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова винесена 05.03.2025 то для розрахунку штрафу мав братися борг станом на 05.03.2025? а не на 31.01.2025.

Станом на 05.03.2025 сума боргу становила 1 603 грн 84 коп., що вказано у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.03.2025 ВП № НОМЕР_1/2.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.03.2025 скаргу прийнято до розгляду.

07.04.2025 від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Журавльової Є.Г. на адресу суду надійшли письмові заперечення на скаргу.

Представник стягувача зазначає, що боржник був обізнаний про наявність двох виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 задовго до 2025 року, а за словами стягувача аліменти востаннє перед зверненням до Подільського РВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшли стягувачу наприкінці вересня 2021 року.

Таким чином, представник стягувача вважає, що в задоволені скарги слід відмовити, а постанову Державного виконавця Подільського РВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Бабенко О.О. від 05.0.32025 про накладення штрафу залишити в силі.

07.04.2025 від представника скаржника адвоката Іщенка Д.Ю. на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо заперечень ОСОБА_2 .

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 на його представник Іщенко Д.Ю. в судовому засіданні скаргу підтримали, просили суд її задовольнити.

Представник стягувача адвокат Журавльова Є.Г. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали скарги, суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 129-1 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів скарги, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014 у справі № 758/854/14-ц було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку щомісяця починаючи з 24.01.2014 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття - 18 років.

Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 758/854/14-ц від 28.03.2014. На виконання вказаного рішення суду постановою Подільського РУЮ у м. Києві від 06.05.2014 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та виконавче провадження № НОМЕР_2.

За словами скаржника, в червні 2021 ним було здійснено оплати в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 і станом на червень 2021 жодних боргів не залишилось.

В листопаді 2024 державним виконавцем Ніжнік В.В. виніс постанову про арешт всіх банківських рахунків ОСОБА_1 з метою стягнення примусово заборгованості по аліментам.

Виконавче провадження № НОМЕР_2 відкривалось на одномісячне стягнення.

Після подачі заяви державному виконавцю Ніжніку В.В. з описом ситуації про два виконавчих провадження і що одне з них має бути завершене, а всі платежі будуть робитися в іншому, постановою від 06.02.2025 держвиконавець Ніжнік В.В. завершив ВП № НОМЕР_2 і зняв всі арешти.

Оспорюваною Постановою Головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05.03.2025 ВП № НОМЕР_1 Бабенко О.О. на ОСОБА_1 було накладено штраф за те, що станом на 31.03.2025 у нього була заборгованість зі сплати аліментів 530 906 грн 40 коп., сукупний розмір якої перевищував на той момент суму відповідних платежів на три роки.

Штраф було накладено на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 265 453 грн 20 коп.

Згідно зі статтею першою Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За нормами частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Під час розгляду даної скарги судом було встановлено, що предметом оскарження є постанова Головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Бабенко О.О. від 05.03.2025 ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів , що складає 265 453 грн 20 коп. у зв`язку із несплатою ОСОБА_1 аліментів на суму 530 906 грн 40 коп.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону № 1404-VIII, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIIIта цією Інструкцією.

Поняття та різновиди штрафів, що передбачені нормами Закону № 1404-VIII, і штрафу, передбаченого статтею 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), мають різну правову природу, оскільки в останньому випадку штраф є різновидом неустойки - грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

У той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, перераховуються на користь стягувача аліментів.

Указане свідчить про те, що правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в частині другій статті 63 Закону № 1404-VIII, частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, та штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, - відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII. Це дає можливість тлумачити частину другу статті 74 Закону № 1404-VIII таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Нормами Закону № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20 відсотків суми несплачених аліментів), за два роки (30 відсотків суми несплачених аліментів), за три роки (50 відсотків суми несплачених аліментів).

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення штрафу від 05.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 31.01.2025 складала 530 906 грн 40 коп. грн та перевищувала суму відповідних платежів за три роки.

Однак, як було встановлено судом, станом на 05.03.2025 сума боргу становила 1 603 грн 84 коп., що вказано у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.03.2025 ВП № НОМЕР_1/2.

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови від 05.03.2025 про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу.

Таким чином станом саме на 05.03.2025 (день винесення постанови про накладення штрафу) заборгованість ОСОБА_1 складала 1 603 грн 84 коп., а тому виконавець при винесені вищезгаданої постанови мала б керуватись саме такою сумою заборгованості, оскільки на час винесення постанови заборгованість у розмірі 530 906 грн 40 коп. за боржником ОСОБА_1 не обліковувалась.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені скаржником у скарзі в обґрунтування своїх вимог, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іщенко Дениса Юрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05.03.2025 про накладення штрафу задовольнити.

Керуючись ст. 258-261, 353, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іщенко Дениса Юрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05.03.2025 про накладення штрафу - задовольнити частково.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни від 05.03.2025 ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ