Справа № 454/4358/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування Великомостівської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує наступним.

Зазначає, що проживав разом із відповідачкою і цей час у них народилася спільна дочка. Однак відносини вони припинили, а донька залишилася проживати разом із матір`ю. Позивач приймає активну участь у житті дитини, цікавиться її життям, матеріально забезпечує та періодично забирає до себе. В даний час у позивача нова дружина, яка любить та піклується про його доньку, хоча і має свою дитину від першого шлюбу.

Відповідач не дбає про дитину, постійно покидає її на свою матір, не працює та зловживає алкоголем, внаслідок чого її поставлено на облік в Органі опіки та піклування Великомостівської міської ради. Дитина готується до навчання у школі, тому батько забирає її до себе, забезпечує її усім необхідним. Таким чином з метою захистів інтересів дитини позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про позбавлення батьківських.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року зобов`язано орган опіки та піклування Великомостівської міської ради Львівської області надати суду письмовий висновок про доцільність або не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача адвокат Чернявська Х.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, попередньо суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила не позбавляти її батьківських прав та пояснила, що в житті іноді виникають конфлікти, однак вона намагається такі вирішити: готує дитину до школи, годує та одягає її, опікується кожного дня про неї. Зобов`язалася і надалі глядіти доньку належним чином.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Великомостівської міської ради Львівської області в судовому засіданні підтримав висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що не має вагомих підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки, остання є інвалідом по зору, виховувати її доньку допомагають її батьки, дитина має все необхідне для нормального способу життя та розвитку. Відповідач одного разу була присутня на засіданні комісії у службі справ дітей та заперечувала проти позбавлення її материнських прав, оскільки доньку немає з ким залишити, позивач створив іншу сім"ю, теперішня дружина не виявляє бажання забрати її доньку до себе як і не являє такого бажання свекруха. Позивач проходить військову службу, що також унеможливлює його постійну присутність разом з дитиною.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та не оспорюється ніким із її учасників, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, які вони припинили.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

За заявою ОСОБА_1 . Комісія з питань захисту прав дитини Великомостівської міської ради вирішила закріпити за сім`єю фахівця із соціальної роботи і забезпечити соціальний супровід спрямованих на подолання складних життєвих обставин, а Службі у справах дітей підготувати матеріали по ОСОБА_2 для розгляду на засіданні комісії.

Згідно службової характеристики від 17.02.2024р. встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія 2 групи мінометів 2вогневого відділення мінометної прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, до виконання посадових обов`язків ставиться позитивно, спокійний, серед колег користується авторитетом та повагою.

З наданих відомостей про місце проживання у АДРЕСА_1 проживає позивач та з січня 2019 року зареєстровано його доньку ОСОБА_5 , скарг та нарікань від сусідів не поступало.

11.07.2024 року Комісія з питань захисту прав дитини Великомостівської міської ради прийняла висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також матеріали справи містять повідомлення директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Великомостівської міської ради Львівської області в різні установи про те, що ОСОБА_2 знаходиться в складних життєвих обставинах та отримує соціальний супровід, отримує допомогу як малозабезпечена сім`я, часто зловживає алкогольними напоями, їй рекомендовано звернутися у центр зайнятості, пройти курс лікування від алкогольної залежності.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1,2,6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п.2ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України», заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року).

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанова ВС від 2 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19).

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову про позбавлення відповідачку батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин даної справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, позивачем не надано. Оскільки як встановлено в суді дитину не має більше з ким залишити, позивач на даний час проходить військову службу, відповідачка є інвалідом по зору, але допомагають виховувати доньку її батьки.

Важливим також є той факт, що Комісія з питань захисту прав дитини Великомостівської міської ради повторно прийняла висновок №34 від 10.04.2025р. про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наявний у матеріалах справи, мотивувавши тим, що на даний час не встановлено вагомих підстав для доцільності позбавлення батьківських прав.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також те, що дитина проживає з матір`ю яка бажає займатись її вихованням, суд прийшов до висновку, що в позові про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 167 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування Великомостівської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2025р.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Великомостівської міської ради Львівської області , адреса: м.Великі Мости ,вул. Шевченка 6, Шептицького району, Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина