ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/730/25 Справа № 189/1802/21 Головуючий у першій інстанції: Степанова О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Степанової О.С. від 08 серпня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Родіна» про стягнення заробітної плати та грошової компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки, стягнення компенсації по втраті частини доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 травня 2000 року, на підставі наказу ТОВ «Родіна» №15-к, його було призначено головним зоотехніком ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області. Згідно посадової інструкції позивача, він належав до професійної групи «Керівники». Призначення на посаду головного зоотехніка та звільнення з неї здійснюється наказом директора товариства «Родіна» із дотриманням вимог КЗпП України. Зазначеним вище наказом позивачу був встановлений посадовий оклад у відповідності із діючим на той час штатним розписом. В період роботи посадовий оклад позивача змінювався декілька разів. До трудової книжки був внесений відповідний запис. В зв`язку з тим, що відповідач на протязі багатьох років систематично порушував у відношенні позивача трудове законодавство, не виплачував йому на протязі майже чотирьох років заробітну плату, порушуючи Закон України «Про оплату праці», його трудовий договір та колективний договір, позивач вирішив розірвати трудовий договір з відповідачем за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, про що письмово повідомив відповідача. Відповідач заяву позивача задовольнив, про що видав наказ №38/2-к від 16 травня 2005 року про розірвання трудового договору за ініціативою позивача на підставі ст. 38 КЗпП України. В цей день позивач був ознайомлений з наказом під особистий підпис і в трудову книжку був внесений відповідний запис. В день звільнення відповідач всупереч ст.ст. 47, 116 КЗпП України не провів з позивачем розрахунок по заробітній платі, хоча позивач вимагав від відповідача нарахувати йому його щомісячний посадовий оклад і виплатити всі належні йому суми, обумовлені його трудовим договором. Відповідач відмовився виконати законні вимоги позивача, не видав йому письмову довідку про нараховані суми, належні при звільненні. Позивач на протязі тривалого часу звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заробітну плату (останні 2 рази письмово листами від 04.10.2021 року та 01.11.2021 року, але його вимоги на день звернення до суду відповідачем не виконані і навіть не надана відповідь та необхідні довідки про роботу позивача. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з ТОВ «Родіна» заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2001 року по 16 травня 2005 року із розрахунку 3845.50 грн за місяць в загальній сумі 157666,00 грн, компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період затримки з грудня 2001 року по лютий 2022 року включно в розмірі 242806,00 грн, компенсацію за усі дні невикористаної ним щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 22 травня 2000 року по 16 травня 2005 року включно в сумі 22650,00 грн (а.с. 61-63 т.1).

Також ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації по втраті частини доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, в якому просив стягнути з ТОВ «Родіна» на свою користь компенсацію втрати ним частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період затримки з березня 2022 року по грудень 2022 року включно в розмірі 41938,80 грн (а.с. 1-3 т.3).

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2023 року цивільну справу №189/1802/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» про стягнення заробітної плати та грошової компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки об`єднано в одне провадження з цивільною справою №189/249/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» про стягнення компенсації по втраті частини доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, присвоєно об`єднаній цивільній справі єдиний унікальний номер №189/1802/21 (2/189/449/23).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 81-83 т. 4).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач ОСОБА_1 22.05.2000 року був прийнятий на роботу в ТОВ «Родіна» по контракту на посаду головного зоотехніка, відповідно до наказу 15-к від 22.05.2000 (а.с. 12-14 т.1).

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.04.1985, ОСОБА_1 10.07.2001 був переведений охоронцем на прохідній тимчасово, згідно наказу ТОВ «Родіна» №61-к від 10.07.2001 року (а.с. 13 т.1).

Відповідно до книги наказів (в/к) по ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області за 2000-2001 роки встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу №15-к від 22.05.2000 призначений на посаду головного зоотехніка по переводу з КСП «Родіна» з 22.05.2000 року. 10.07.2001 ОСОБА_1 оголошено догану, останній був переведений охоронцем на прохідній МТФ на 1 місяць, згідно наказу ТОВ «Родіна» №61-к від 10.07.2001 року (а.с. 124-131 т.3).

ОСОБА_1 за 2001 рік ТОВ «Родіна» нараховано заробітку (доходу) в загальному розмірі 3278,00 грн, а саме січень 2001 року - 300,00 грн, лютий 2001 року - 300,00 грн, березень 2001 року - 300,00 грн, квітень 2001 року - 300,00 грн, травень 2001 року - 300,00 грн, червень 2001 року - 306,00 грн, липень 2001 року - 90,00 грн, серпень 2001 року - 424,00 грн, вересень 2001 року - 15,00 грн, жовтень 2001 року - 600,00 грн, листопад 2001 року - 343,00 грн, грудень 2001 року - 0,00 грн, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Дніпропетровської області за формою ОК-5 від 20.12.2024 (а.с. 20-22 т.5).

07.11.2001 звільнений з посади головного зоотехніка згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин, згідно наказу 97-к від 07.11.2001 року (а.с. 130 т.3).

Рішенням місцевого суду Покровського району Дніпропетровської області від 28.02.2002 року у справі №2-119 задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» про поновлення на роботі та поновлено ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді головного зоотехніка ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області з 02.07.2001 року. Зазначено також, що рішення в цій частині підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ТОВ «Родіна» на користь ОСОБА_1 2682 грн. Це підтверджується належним чином завіреною копією цього рішення, що надана позивачем (а.с. 186-189 т.1, а.с. 2-6-27 т.5).

Наказом ТОВ «Родіна» №48-К від 01.03.2002 року, на виконання вказаного вище рішення суду, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного зоотехніка, до роботи приступити з 02.03.2002 року (а.с. 207 т.2, а.с. 52 т.5).

10.06.2002 року позивача було звільнено з посади головного зоотехніка згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин, згідно наказу 104-к від 10.06.2002 року, відповідно до запису №15 трудової книжки позивача (а.с. 53 т. 5).

З копії довідки ТОВ «Родіна», відповідно до книги обліку №2 заробітної плати за 2002 рік ТОВ «Родіна», ОСОБА_1 нараховано: січень 2002 р. 0 грн., лютий 2002 р. 0 грн., березень 2002 р. 1200, 00 грн. (згідно наказу), квітень 2002 р. 0 грн., травень 2002 р. 0 грн., червень 2002 р., липень 2002 р., серпень 2002 р., вересень 2002 р., жовтень 2002 р. - 266,00 грн (доплата згідно листа з суду), листопад 2002 р. 343, 00 грн (доплата за надурочний час), грудень 2002 р. 34,50 грн (а.с. 18 т.2).

Згідно наказу №45/7-к від 27.06.2003 року ОСОБА_1 звільнений з посади головного зоотехніка згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин з 01.03.2003 року (а.с. 152-158 т.3).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2005 року у справі №2-239 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено за необґрунтованістю. Це підтверджується належним чином завіреною копією цього рішення, що надана позивачем(а.с. 216-218 т.2, а.с. 28-29 т.5).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2006 року №22-1273 (належним чином завірену копію якої надано позивачем) вказане вище рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2005 року скасоване, справу повернуто на новий розгляд до того ж суду в іншому складі (а.с. 212-213 т.2, а.с. 30 т.5).

ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у вересні 2007 в сумі 7691,00 грн.; утримано з зарплати відрахування до пенсійного - 153,82 грн., нараховано за рахунок страхувальник 1021,36 грн., що підтверджується копією довідки ТОВ «Родіна» та відповідає відомостям з ГУ ПФУ в Дніпропетровської області за формою ОК-5 від 20.12.2024, за змістом яких ОСОБА_1 за звітний 2007 рік у ТОВ «Родіна» нараховано заробітку (доходу) в загальному розмірі 7691,00 грн, а саме у вересні - 3845,50 грн, у жовтні - 3845,50 (а.с. 19 т. 2, 20 зворот т. 5).

27 вересня 2007 року ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області провадження у справі №2-260 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» про поновлення на роботі та виплату за час вимушеного прогулу закрито за заявою ОСОБА_1 , у зв`язку з мировим вирішенням спору, відмовою від позову у повному обсязі (а.с. 214 т.2).

З книги наказів (в/к) по ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області за 2002 рік встановлено, що згідно наказу №48-К від 01.03.2002 року на виконання рішення місцевого суду Покровського району Дніпропетровської області від 28.02.2002 року ТОВ «Родіна» поновлено ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді головного зоотехніка з 02.07.2002 року. До роботи приступити з 02.03.2002 року. 10.06.2002 року звільнений з посади головного зоотехніка згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин, згідно наказу 104-к від 10.06.2002 року. Згідно наказу №45/7-к від 27.06.2003 року ОСОБА_1 звільнений з посади головного зоотехніка згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин з 01.03.2003 року (а.с. 132-158 т.3).

Листом Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024 повідомлено, що при перевірці справ за період з 2001 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Родіна» судом розглядались три справи: №2-119/2002, №2-142/2007 та справа 2-260/2007, які були знищені із закінченням строків їх зберігання (а.с. 4-9 т.5).

Свідок ОСОБА_3 суду першої інстанції пояснив, що є директором ТОВ «Родіна»; позивача ОСОБА_1 знає, він працював у ТОВ «Родіна». ОСОБА_1 раніше звертався до суду з позовом про виплати. Між ТОВ «Родіна» і ОСОБА_1 була домовленість, як тільки ТОВ «Родіна» виконає вимоги ОСОБА_1 та виплатить всю наявну заборгованість, позивач відмовиться від позову. ТОВ «Родіна» виконало всі вимоги ОСОБА_1 та останній відмовився від позову, у зв`язку з чим ухвалою суду провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову. На даний час будь-яка заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсації по втраті частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у ТОВ «Родіна» перед позивачем відсутня. З того часу ОСОБА_1 претензій щодо будь-якої не виплати до ТОВ «Родіна» не пред`являв.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

За правилами ст. 116 КЗпП України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом установлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві ТОВ «Родіна» з 22.05.2000 року на посаді головного зоотехніка по листопад 2001 року, у зв`язку з його звільненням, та отримував заробітну плату, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Дніпропетровської області за формою ОК-5 від 20.12.2024 (а.с. 20-22 т.5).

Рішенням Місцевого суду Покровського району Дніпропетровської області від 28.02.2002 року у справі №2-119 було поновлено ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді головного зоотехніка ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області з 02.07.2001 року, стягнуто з ТОВ «Родіна» на користь ОСОБА_1 2682 грн (а.с. 186-189 т.1, а.с. 2-6-27 т.5).

Наказом ТОВ «Родіна» №48-К від 01.03.2002 року, на виконання вказаного вище рішення суду, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного зоотехніка (а.с. 207 т.2, а.с. 52 т.5), а 10.06.2002 року позивача було звільнено з посади головного зоотехніка згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин, згідно наказу 104-к від 10.06.2002 року (а.с. 53 т. 5). У 2002 році ТОВ «Родіна», відповідно до книги обліку №2 заробітної плати за 2002 рік, ОСОБА_1 виплачувало грошові кошти на виконання вказаного вище рішення (а.с. 18 т.2).

Посилання позивача на розірвання сторонами трудового договору 16.05.2005 спростовані відповідачем.

Так, позивачем надано копію вкладиша до трудової книжки, де наявні два записи: 1) запис під №15 вважати недійсним; 2) запис від 16.05.2005 - звільнений з роботи ТОВ «Родіна» згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), згідно наказу №38/2-к від 16.05.2005 року (а.с. 87-88 т.5).

Однак, відповідно до наданої відповідачем та дослідженою в судовому засіданні книгою наказів відділу кадрів по Товариству за 2005 рік встановлено, що наказ ТОВ «Родіна» №38/2 від 16.05.2005 року, який зазначений у вкладиші до трудової книжки позивача, - роботодавцем не виносився. У вказаній книзі наказів наявні записи за травень 2005 року, зокрема, про накази №37/3-к від 07.05.2005, №38/1-к від 12.05.2005, №39/1-к від 20.05.2005, які стосуються інших осіб (а.с. 180 т.1).

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (назва в редакції Наказу Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 (у редакції, що діяла у 2005 році), у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний (підпункт 3.1).

За змістом підпункту 3.2. пункту 3 вказаної вище Інструкції від 29.07.93 №58, про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша.

Однак, з копії трудової книжки позивача убачається, що станом на травень 2005 року (на час заведення вкладишу) у трудовій книжці не були заповнені усі сторінки відповідного розділу та продовжувались вносити записи у саму трудову книжку, зокрема, 23.08.2005 року Покровським районним центром зайнятості внесено запис за №16 від 23.08.2005 про початок виплати допомоги по безробіттю (а.с. 53 т.5), запис за №17 від 13.04.2006 про припинення виплати вказаної допомоги, запис за №18 від 14.04.2006 про обрання позивача на посаду сільського голови Орлівської сільської ради (а.с. 54 т.5).

Тобто, станом на травень 2005 року розділ трудової книжки позивача щодо відомостей про призначення на роботу, про переведення на іншу роботу, припинення роботи не був повністю заповнений, що не потребувало доповнення її вкладишем. Крім того, на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки ОСОБА_1 зверху відсутній штамп з написом "Виданий вкладиш" із зазначенням серії і номеру вкладиша, відповідно до положень підпункту 3.2 пункту 3 вказаної вище Інструкції від 29.07.93 №58.

Згідно пояснень позивача та його представника в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.01.2025 року, стороною позивача визнано, що ОСОБА_1 по травень 2005 року трудові обов`язки на будь-якій посаді у ТОВ «Родіна» не виконував, у відповідача фактично не працював, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання від 22 січня 2025 року (а.с. 122-124 т.5).

Представник ТОВ «Родіна» в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала факт трудових відносин з позивачем по травень 2005 року, згідно протоколу та звукозапису судового засідання від 04 грудня 2024 року (а.с. 209-210 т.4).

Згідно з пунктами 415, 1142 Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 №41 (зі змінами), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність 01.01.2013, строк зберігання табелів (графіків) виходу робітників і службовців на роботу, журналів, табелів реєстрації приходу на роботу і виходу з роботи робітників і службовців 1 рік.

Судом установлено, що між сторонами був наявний спір, який розглядався судами, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» про визнання незаконними, зокрема, наказів про звільнення позивача 104-к від 10.06.2002 року та №45/7-к від 27.06.2003 року, про поновлення ОСОБА_1 на роботі, про стягнення заробітної плати за період з 01.03.2002 по день звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку й відшкодування моральної шкоди (а.с. 30 т.5).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2005 року у справі №2-239 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» Покровського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено за необґрунтованістю. Це підтверджується належним чином завіреною копією цього рішення, що надана позивачем (а.с. 216-218 т.2, а.с. 28-29 т.5).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2006 року №22-1273 (належним чином завірену копію якої надано позивачем) вказане вище рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2005 року скасоване, справу повернуто на новий розгляд до того ж суду в іншому складі (а.с. 212-213 т.2, а.с. 30 т.5).

Згідно змісту вказаних вище судових рішень, в обґрунтування поданого 07 липня 2003 року позову (з урахуванням уточнень) ОСОБА_1 посилався на те, що 28 лютого 2002 року рішенням Покровського місцевого суду його поновлено на роботі з 2 липня 2001 року на посаді головного зоотехніка ТОВ «Родіна». Однак це рішення фактично належним чином виконано не було, посаду головного зоотехніка було перейменовано на посаду заступника директора з тваринництва, при цьому зазначену посаду обіймав інший працівник і вона не була надана позивачу на його вимоги, за цими підставами, а також у зв`язку з фактичною зміною посадових обов`язків головного зоотехніка - він до роботи не приступив. Оскільки фактично до виконання своїх обов`язків він не приступив, наказом №104-к від 10 червня 2002 року, копію якого він отримав 27 червня 2003 року, він звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

У вересні 2007 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в сумі 7691,00 грн, утримано з зарплати відрахування до пенсійного - 153,82 грн., що підтверджується копією довідки ТОВ «Родіна» та відомостями з ГУ ПФУ в Дніпропетровської області за формою ОК-5 від 20.12.2024 (а.с. 19 т. 2, 20 зворот т. 5).

Сторонами було досягнуто домовленість, що спір буде вирішений мирним шляхом у разі сплати відповідачем позивачу, у звязку з трудовими відносинами, у загальному розмірі 7691,00 грн.

Після виплати позивачу половини заборгованості із заробітної плати у вересні 2007 року у розмірі 3845,50 грн, ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2007 року було закрито провадження у справі №2-260 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» про поновлення на роботі, виплату за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку - за заявою ОСОБА_1 , у зв`язку з мировим вирішенням спору, відмовою позивача від позову (а.с. 214 т.2). Дані факти визнані позивачем, представником відповідача та підтверджуються письмовими матеріалами справи.

Іншу половину заборгованості на суму 3845,50 грн позивачу виплачено у жовтні 2007 року, що підтверджується відомостями з ГУ ПФУ в Дніпропетровської області за формою ОК-5 від 20.12.2024 (а.с. 20 зворот т. 5), що підтверджується письмовими матеріалами справи, визнано сторонами спору.

З новим позовом до суду, після одержання грошових коштів від відповідача у жовтні 2007 року, ОСОБА_1 не звертався.

Відповідно до листа Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024, що при перевірці справ за період з 2001 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» судом розглядались три справи: №2-119/2002, №2-142/2007 та справа 2-260/2007, які були знищені із закінченням строків їх зберігання (а.с. 4-9 т.5).

Лише 21 грудня 2021 року, тобто через 14 років з дня мирного врегулювання спору між сторонами, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом з посиланням на наявність заборгованості з виплати заробітної плати.

Обґрунтування позову, що увесь цей час ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогами про виплату боргу по заробітній платі є безпідставними, спростовуються показами вказаного вище свідка та письмовими матеріалами справи, враховуючи, що позивачем відповідних письмових доказів не надано.

Про порушене право щодо наявності, як зазначає позивач, заборгованості з виплати заробітної плати, він дізнався не пізніше жовтня 2007 року, після закриття провадження у цивільній справі 2007 року №2-260, у зв`язку з мировим вирішенням спору та відмовою позивача від позову.

З цього часу, з позовними заявами ОСОБА_1 до ТОВ «Родіна» не звертався, до подання позову в даній цивільній справі - 21 грудня 2021 року.

До позовної заяви позивач надав лише копію письмової вимоги про виплату заробітної плати від 04.10.2021, яка була надіслана відповідачу 05.10.2021, тобто напередодні подання позову - 21 грудня 2021 року.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

У трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором.

Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі №910/17459/20.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши спростування відповідачем факту наявності заборгованості ТОВ «Родіна» перед позивачем по заробітній платі за період з грудня 2001 року по 16 травня 2005 року; враховуючи проведення роботодавцем повного розрахунку та вирішення спору між сторонами мирним шляхом у 2007 році; враховуючи також недобросовісність ОСОБА_1 , що полягає у поданні ним даного позову (21 грудня 2021 року) через 14 років з дня мирного врегулювання спору між сторонами, тобто всупереч своїй попередній поведінці, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з ТОВ «Родіна» заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2001 року по 16.05.2005 в загальній сумі 157666,00 грн, компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з грудня 2001 року по лютий 2022 року включно в розмірі 242806,00 грн, компенсацію за усі дні невикористаної ним щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 22.05.2000 року по 16.05.2005 року включно в сумі 22650,00 грн.

Отже, у задоволенні позову має бути відмовлено саме з наведених вище підстав, тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 16 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова