137/169/25
У Х В А Л А

28.04.2025 с-ще Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача-адвоката Панасюк Катерини Юріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в особі їх законного представника ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Літинської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 11.04.2025 задоволено позов ОСОБА_1 , визначено йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 3 (три) місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

16.04.2025 представником позивача-адвокатом Панасюк К.Ю. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просила стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у сумі 9000,00грн, оскільки 11.04.2025 у цій справі ухвалено судове рішення, яким задоволено позовні вимоги, однак, питання про судові витрати, зокрема, витрати на надання правничої допомоги вирішені не були. На підтвердження розміру судових витрат нею подано до суду докази, у зв`язку з чим вона просить задовольнити її заяву та ухвалити додаткове рішення суду.

В судове засідання відповідно до вимог ст.270 ЦПК України сторони не викликались.

Розглянувши заяву, суд вважає, що підстав для ухвалення додаткового рішення за обставин даної справи немає.

У п.3 ч.1 ст 270 ЦПК України зазначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч.8 ст.141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29.06.2022 року у справі №161/5317/18.

До закінчення судових дебатів у справі сторона позивача не зробила ні усної, ні письмової заяви щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу та не повідомляла суд, що має намір протягом п`яти днів після винесення рішення надати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги вищезазначене, у задоволенні заяви представника позивача-адвоката Панасюк К.Ю. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.133, 134, 137, 141, 246, 260, 261, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача-адвоката Панасюк Катерини Юріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в особі їх законного представника ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Літинської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвала суду, в силу ч.2 ст.261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Я. С. Верещинська