РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11.03.2025

Справа № 522/10520/24-Е

Провадження № 2/522/755/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С., сторони - не з`явились, розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ВСТАНОВИВ:

1.01.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .

2.Позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 23 408,49 доларів США за договором позики від 03.12.2021.

3.20.08.2024 відкрито загальне позовне провадження.

4.22.01.2025 закрито підготовче провадження.

5.Позивач просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав.

6.Відповідач повідомлений про судове засідання відповідно до вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України.

7.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

8. ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 03.12.2021 за договором позики ОСОБА_2 позичив у нього 21 350 доларів США та зобов`язався повернути позичену суму до 03.01.2022, та сплатити 2% за місяць. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення позичених коштів, виплати процентів, позивач просить стягнути з нього борг основний борг 21 350 доларів США, 427 доларів США - процентів за користування позикою, 1 631,49 доларів США - 3% річних за період з 01.01.2022 по 30.06.2024.

Судом встановлено такі обставини справи.

9.03.12.2021 за Договором позики, укладеним в простій письмовій формі, ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 21 350 доларів США під 2% щомісячно, строком на один місяць до 03.01.2022.

10.03.12.2021 ОСОБА_2 власноруч склав розписку про отримання від ОСОБА_1 21 350 доларів США.

11.За власним розрахунком позивача (кредитор) борг відповідача (позичальник) становить 23 408,49 доларів США, що складається з:

12.- 21 350 доларів США сума - основний борг,

13.427 доларів США - щомісячні проценти

14.1 631,49 доларів США - 3% річних за період з 01.01.2022 по 30.06.2024.

Висновки суду.

15.Спір між сторонами виник щодо стягнення коштів за договором позики від 03.12.2021. Підставою позову є невиконання зобов`язань щодо повернення позики.

16.Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

17.Згідно із ч. 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

18.Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

19.Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

20.Відповідно до частини 2 статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

21.Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

22.Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

23.Згідно зі статтею 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

24.Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

25.Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

26.За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

27.Такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладений в постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 201/11388/17.

28.Згідно зі статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

29.Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

30.Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

31.Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

32.Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як обох, - як позивача, так і на відповідача.

33.Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

34.Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

35.Суд звертає увагу, що представництво інтересів позивача здійснює адвокат, який повинен знати, що відповідно до ст. 96 ЦПК України оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

36.Адвокат на підтвердження позовних вимог надав лише копію договору позики, укладеного в простій письмовій формі та копію розписки від 03.12.2021. Оригінал договору та оригінал розписки для дослідження суду не надав, хоча в позові зазначив про їх наявність у нього. далі виявив бажання справу розглядати без його участі, проте не діяв у відповідності до ст. 96 ЦПК України. підстав для відкладення справи з тим, щоб нагадувати про це адвокату немає, суд самостійно не витребовує докази.

37.Відтак суд не може дослідити копії оригінлу договору та оригінал розписку на відповідність їх оригіналу, а також з`ясувати впринципі їх наявність. Позивач не довів наявності обставин, на які посилався, як на підставу своїх вимог, не довів факту укладення договору позики та передачі коштів, оскільки не надав оригіналу договору та оригінал розписки.

38.

39.Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

40.На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача лише у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задовленні позову ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 28.04.2025.

Суддя Ярема Х.С.