ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1777/24
Провадження № 2/131/466/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Марчук В.І.

за участю секретаря судового засідання Яременко Г.О.,

та учасників справи:

представника позивача Драч Ж.Р.,

представника третьої особи, Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, Самофал В.В.,

та третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 в м.Іллінці Вінницької області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_2 про відібрання дитини в матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2024 року Виконавчий комітет Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування (надалі позивач) звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому, з урахуванням поданої 10.02.2025 року заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав;

- передати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батькові ОСОБА_1 ;

- стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову на період відібрання.

В обгрунтування позову вказано, що 09.12.2024 року до Служби в справах дітей Іллінецької міської ради надійшло повідомлення від директора Іллінецького ліцею №1 Мацюк Т.Й., згідно якого 05.12.2024 року під час уроків класовод 3-А класу Боярська Л.О. помітила, що в її учениці ОСОБА_3 наявні синці на обличчі. На запитання класовода дитина повідомила, що синці отримала від мами, яка її била. Коли вчителька почала розпитувати дитину про обставини за яких мама нанесла дитині фізичні травми, з`ясувалося, що мати ОСОБА_2 неодноразово застосовує до своєї дочки фізичну силу. На доказ цього ОСОБА_3 показала синці на руках, які були непомітні під одягом. Саме через це класовод звернулася до медичної сестри ОСОБА_4 , яка під час первинного огляду виявила інші синці та гематоми на тілі дитини.

Того ж дня, з метою перевірки даного факту була створена комісія в складі головного спеціаліста юрисконсульта Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В., старшого інспектора СЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинського С.М., фахівця соціальної роботи КЗ «ТЦСО» Іллінецької міської ради Герасимчук Л.М. та медичної сестри Іллінецького ліцею №1 Комаровської Н. Члени комісії провели з дитиною бесіду та склали акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Під час бесіди та огляду дитини було виявлено фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною.

Дитина показала синці на руках, обличчі, спині та підтвердила, що її побила мама, бо вона не зробила домашнє завдання. Оскільки синців було дуже багато, дитина знаходилася в пригніченому стані, головним спеціалістом юрисконсультом Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В. було зроблено дзвінок на лінію «103» та здійснено виклик бригади невідкладної медичної допомоги, яка госпіталізувала дитину до травмпункту КНП «ВОДКЛ ВОР». Після огляду профільними лікарями ОСОБА_3 , встановлено діагноз: множинні забійні гематоми обличчя, верхніх, нижніх кінцівок та тулуба, ЗЧМТ, струс головного мозку.

10.12.2024 року комісією в складі головного спеціаліста юрисконсульта Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В., старшого інспектора СЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинського С.М. та фахівця соціальної роботи КЗ «ТЦСО» Іллінецької міської ради Герасимчук Л.М. проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Із матір`ю дитини, ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду стосовно роз`яснення норм чинного законодавства щодо обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини, прав батьків щодо виховання дитини, прав батьків по захисту дитини, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, підстав позбавлення батьківських прав, проінформовано стосовно адміністративної, кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до наказу начальника Служби у справах дітей №123/01-07 від 10.12.2024 року, ОСОБА_3 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, у зв`язку із діями домашнього насильства, які вчинила ОСОБА_2 , внаслідок якого постраждала дитина.

11.12.2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Іллінецької міської ради ОСОБА_2 не визнавала того, що вона б`є дитину. На запитання звідки у дитини синці пояснювала, що дитина сама завдала собі ушкоджень, або на неї впала шафа. Крім того, мати повідомила, що її виховні методи не залишають ушкоджень на тілі дитини. Тітка дитини, ОСОБА_5 , повідомила, що особисто бачила, як ОСОБА_2 . б`є дитину.

10.12.2024 року та 12.12.2024 року старшим інспектором СЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинським С.М. складено протоколи про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184, ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Органом опіки та піклування Іллінецької міської ради винесено рішення №305 від 12.12.2024 року про невідкладне відібрання дитини ОСОБА_3 в матері ОСОБА_2 та затверджено висновок про доцільність невідкладно відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в матері ОСОБА_2 . На підставі даного рішення, дитину було відібрано в матері, передано та влаштовано на тимчасове проживання до рідної тітки ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного, керуючись ст.170 СК України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Іллінецького районного суду вінницької області від 25 грудня 2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання в даній справі. Крім того, залучено до участі у справі в якості третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду по суті в загальному порядку.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності та відзиву на позов до суду не подала.

Тому, суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України, оскільки відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи своєчасно та належним чином належним чином, в судове засідання не з`явилася, причину неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позовну заяву не надав і представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_8 , позов підтримала.

Третя особа, ОСОБА_1 , позов Виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, підтримав.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, Служби в справах дітей, третьої особи, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, враховуючи думку неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_9 , відповідача по справі, та ОСОБА_1 , третя особа по справі, що підтверджується даними копії повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 31 жовтня 2018 року Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Дитина ОСОБА_3 проживає спільно із матір`ю ОСОБА_2 , відповідачкою по справі, по АДРЕСА_1 . Батько дитини, ОСОБА_1 , не проживає спільно із ними. Останній проживає в с.Павлівка Вінницького району Вінницької області та 05.11.2024 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 на військову службу за мобілізацією, відповідно до Указу Президента України №470/2024 від 23.07.2024 року, та на даний час проходить військову службу за мобілізацією, що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , даними акту обстеження умов проживання від 10.12.2024 року та даними копії довідки №1/4586, виданої 06.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 .

09.12.2024 року директором Іллінецького ліцею №1 повідомлено начальника служби у справах дітей Іллінецької міської ради про виявлений випадок фізичного насилля. Із даного повідомлення вбачається, що 05 грудня 2024 року класоводом 3-А класу Іллінецького ліцею №1 Боярською Л.О. виявлено в учениці даного класу ОСОБА_3 синці на обличчі. Остання повідомила, що отримала синця від мами, бо та її била. В ході з`ясування вчителькою у дитини обставин, за яких мама нанесла дитині фізичні травми, з`ясувалося, що мати, ОСОБА_2 , неодноразово застосовує відносно дочки, ОСОБА_3 , фізичну силу. На доказ цього дитина показала синці на руках, які були непомітні під одягом для сторонніх. З даного приводу класовод звернулася до сестри медичної ОСОБА_4 . Під час первинного огляду остання виявила інші синці та гематоми на тілі дитини, а саме: вздовж ребер, ймовірно від ударів різкою чи прутом (зі слів дитини «від ломаки»), на передпліччі та обличчі. ОСОБА_3 пояснила, що всі вони завдані матір`ю.

Після огляду, адміністрація ліцею, яку про даний інцидент повідомила класовод ОСОБА_10 , діяла відповідно до алгоритму дій при виявленні насилля в сім`ї: звернулися до завідуючої відділом надання соціальних послуг КЗ «ТЦСО» Іллінецької міської ради, викликали поліцію, написали заяву про вищевказаний інцидент, викликали до ліцею маму учениці ОСОБА_2 . На дзвінки класовода мати ОСОБА_2 не відповідала, але вела листування у застосунку «Вайбер». До ліцею в цей день прийти відмовилася, зіславшись на хворобу. Не з`явилася до ліцею ОСОБА_2 і 06 грудня 2024 року.

В понеділок, 09 грудня 2024 року учениця ОСОБА_3 прийшла до навчального закладу із новими синцями та повідомила про повторне побиття її матір`ю в суботу.

Того ж дня, до ліцею були викликані представник ювенальної поліції Гашинський С.В., соціальний фахівець ОСОБА_11 та представник служби у справах дітей ОСОБА_8 . Крім того, до ліцею з`явилася мати учениці ОСОБА_2 . Під час розмови адміністрації ліцею з останньою, вона вела себе агресивно, запитання ігнорувала, хоча в ході розмови не приховувала, що застосовує до дитини фізичні покарання. Коли до бесіди доєдналися представники поліції і соціальних служб, ОСОБА_2 не визнавала, що завдала дитині травм, пояснюючи, що синці на гематоми є наслідком падіння дитини з необережності або ударами дитини об шафу випадково. Тобто, зі слів матері, дитина сама завдала собі ушкодження, а «її виховні методи» слідів на тілі дитини не залишають.

У присутності матері дитина замикається, боїться говорити.

Після приїзду швидкої, учениця ОСОБА_3 , її мати ОСОБА_2 у супроводі медпрацівників та представника служби у справах дітей ОСОБА_8 були доставлені у Вінницьку дитячу обласну лікарню для подальшого обстеження дитини.

Вказані обставини підтверджуються даними повідомлення директора Іллінецького ліцею №1 від 09 грудня 2024 року №273, поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

За результатами медичного огляду у ОСОБА_3 виявлено множинні забійні гематоми обличчя, верхніх, нижніх кінцівок та тулуба, ЗЧМТ, струс головного мозку. Даних за хірургічну патологію не відмічалося. Дані обставини підтверджуються даними копії Довідки №8181, виданої 09.12.2024 року КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня Вінницької обласної ради».

09.12.2024 року з метою перевірки даного факту була створена комісія в складі головного спеціаліста юрисконсульта Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В., старшого інспектора СЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинського С.М. та фахівця соціальної роботи КЗ «ТЦСО» Іллінецької міської ради Герасимчук Л.М. та сестри медичної Іллінецького ліцею №1 . Комісією проведено з дитиною ОСОБА_3 бесіду та складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, згідно якого встановлено наявність фізичних (синці, гематоми) та поведінкових (замкнутість, страх) ознак, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною. Зокрема, дитина повідомила, що мати її б`є в результаті чого в неї по тілі з`являються синці. Дитина повідомила, що мати її б`є за невиконання домашнього завдання. За результатами оцінки рівня безпеки дитини зроблено висновок щодо рівня безпеки дитини дуже небезпечно, негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

10 грудня 2024 року комісією в складі головного спеціаліста юрисконсульта Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Самофал В.В., старшого інспектора СЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинського С.М. та фахівця соціальної роботи КЗ «ТЦСО» Іллінецької міської ради Герасимчук Л.М. проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Із матір`ю дитини, ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду стосовно роз`яснення норм чинного законодавства щодо обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини, прав батьків щодо виховання дитини, прав батьків по захисту дитини, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, підстав позбавлення батьківських прав, проінформовано стосовно адміністративної, кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Згідно наказу Служби у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області №123/01-07 від 10.12.2024 року «Про взяття на облік дітей, що перебувають в складних життєвих обставинах ОСОБА_3 » на підставі вищевказаних повідомлення закладу освіти та довідки медичного закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взято на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із жорстоким поводженням із дитиною.

Згідно рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради №305 від 12.12.2024 року «Про невідкладне відібрання дитини ОСОБА_3 в матері ОСОБА_2 » вирішено, невідкладно відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у її матері ОСОБА_2 , та затверджено висновок про доцільність невідкладного відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 в матері ОСОБА_2 .

З висновку виконавчого комітету Іллінецької міської ради, затвердженого вищевказаним рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради, вбачається, що орган опіки та піклування Іллінецької міської ради вважає доцільним невідкладне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від матері ОСОБА_2 , відповідачки по справі.

Згідно наказу Служби у справах дітей Іллінецької міської ради №124/01-07 від 12.12.2024 року «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування ОСОБА_3 », влаштовано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасове проживання у сім`ю рідної тітки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до вирішення питання щодо подальшого її влаштування, та зобов`язано останню вживати заходів щодо захисту цивільних прав, інтересів, піклуватися за життя, здоров`я, фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток малолітньої ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що 12.12.2024 року старшим інспектором СЮП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Гашинським С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №154664 за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (нанесення 05 грудня 2024 року о 20год. ОСОБА_2 тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці ОСОБА_3 ). Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області №131/1781/24 від 26.12.2024 року даний протокол про адміністративне правопорушення, та матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, передано до Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, для вирішення питання про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження №000003, витребуваних за ухвалою суду та досліджених у судовому засіданні, вбачається, що оскільки з об`єктивних причин встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_3 , не видалось за можливе, у зв`язку із чим дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про що 22 січня 2025 року старшим дізнавачем СД ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Димнич І.С. винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно постанови Іллінецького районного суду Вінницької області №131/1782/24 від 17.01.2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адмиіністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КупАп, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Таким чином, розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо забезпечення права дитини на належні умови життя, в середовищі, що не є небезпечним для її здоров`я і морального виховання.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Звертаючись в суд з позовом, орган опіки та піклування посилався на те, що відповідачка жорстоко поводилась з дитиною.

Ухвалюючи рішення про відібрання малолітньої дитини від відповідачки без позбавлення останньої батьківських прав, суд виходить із доведеності позивачем факту жорстокого поводження відповідачкою ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , а також те, що відповідачка вчиняє відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 психологічне насильство, внаслідок чого дитина боїться своєї матері і не бажає повертатися до неї, виявляє бажання проживати спільно із батьком. Зазначене у судовому засіданні підтвердила й сама неповнолітня дитина.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці дев`яти років (на час вирішення питання щодо необхідності й можливості заслухати думку дитини) може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 12.03.2025 року неповнолітня ОСОБА_3 в присутності психолога ОСОБА_13 , вказала, що з грудня 2024 року проживає в тітки ОСОБА_6 та за цей час мати, ОСОБА_2 , не навідувалася до неї. Підтвердила факт застосування відповідачкою відносно неї фізичної сили. Крім того, вказала, що не сумує за мамою та висловила бажання жити із сім`єю батька ОСОБА_1 .

Крім того, судом враховано психологічну характеристику ОСОБА_3 , дану психологом Відділу надання соціальних послуг Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування» Іллінецької міської ради Москальової Г.І., згідно якої стиль виховання та емоційна нестабільність матері, постійна роздратованість, відсутність належних побутових умов та якісного харчування - все це призводило до негативного емоційно-психологічного розвитку та формування особистості ОСОБА_14 . Дівчинці був притаманний підвищений рівень тривожності, низький рівень емоційного благополуччя. Дитина була малоактивна, закрита у спілкуванні. За час проживання дівчинки у сім`ї біологічного батька, а в подальшому у сім`ї своєї тітки ОСОБА_6 , завдяки належному вихованню, спілкуванню, емоційній підтримці, любові та турботі, де завжди дослухаються до потреб дитини, ОСОБА_14 стала більш активною в спілкуванні, ініціативною, веселою та життєрадісною дівчинкою, завжди відчуває себе в безпеці. Під час проведеної бесіди та діагностики з дитиною, встановлено, що вона має безпечний тип прив`язаності до свого біологічного батька, проживати хоче також з ним. Донька емоційно прив`язана до батька, дослухається до його думки, порад, батько користується у дитини авторитетом, їй з батьком зручно та комфортно, він завжди прислухається до її потреб, виконує обіцянки. Дівчинка не сумує за мамою, але має бажання з нею бачитись й спілкуватись, але не проживати. За результатами опрацювання анкети для дітей, з метою виявлення відносин у сім`ї, зі слів дівчинки, можна стверджувати, що відносини у родині тітки і біологічного батька гарні, дружні, щасливі, де переважають любов і розуміння. Основними засобами виховання є любов і ласка, похвала, розумна критика. В сім`ї, коли дівчинка проживала разом з мамою, відносини були незадовільними, байдужими, конфліктними, де відсутнє було розуміння і підтримка. Основними засобами виховання були постійне засудження, фізичне покарання, моральне приниження. За результатами намальованого малюнку з`ясовано почуття дитини до членів родини. Найбільшою довірою в дівчинки користується біологічний батько і тітка ОСОБА_15 , вони найбільше її розуміють і підтримують.

Покращення емоційного стану ОСОБА_3 після негайного її відібрання у матері та влаштування в сім`ю тітки підтвердила і свідок ОСОБА_10 .

Таким чином, з урахуванням жорстокого поводження відповідачкою ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ухилення відповідачки від виховання дитини та байдужого ставлення матері, яка не виявили на даний час бажання змінити свою поведінку, а також думки дитини, яка не заперечувала проти її відібрання у матері, та з метою забезпечення найкращих її інтересів ,суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід відібрати у її матері, без позбавлення її батьківських прав. Встановлено, що малолітня ОСОБА_3 не страждатиме через відсутність материнського піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки матері, і такі заходи виправдовуються станом фізичного або психічного здоров`я дитини.

Враховуючи думку дитини та керуючись ст.170 СК України, суд вважає, що в найкращих інтересах ОСОБА_3 буде проживання із батьком ОСОБА_1 . Однак, враховуючи, що останній на даний час проходить військову службу за мобілізіцією та не зможе забезпечити реальне виконання рішення суду, а інші родичі, які б виявили бажання на передання їм дитини, в судовому засідання не встановлені, суд вважає за можливе передати ОСОБА_3 органу опіки і піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дитини й забезпечення тимчасового її влаштування, а відповідачку ОСОБА_2 попередити щодо зміни свого ставлення до виховання дітей.

Зазначене повністю узгоджується із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що відібрання дитини у відповідачки ОСОБА_2 не звільняє її від обов`язку утримувати свою дитину, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, наявні в матеріалах справи щодо особи відповідачки, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки аліментів на користь органу опіки та піклування на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно кошти (аліменти) у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2025 року і до повноліття дитини.

Окремо суд вважає за необхідне звернуту увагу на поведінку відповідачки ОСОБА_2 під час судового розгляду справи, а саме на те, що остання в судові засідання не з`являється, жодних доказів в обґрунтування заперечень проти заявлених до неї позовних вимог не надала. З пояснень учасників справи також вбачається, що після відібрання дитини відповідачка не вчинила дій, направлених на усунення порушень, що були підставами для відібрання, не зверталася з приводу повернення дитини в сім`ю. В матеріалах справи відсутні докази, що б вказували на поважність причин невиконання відповідачкою батьківських обов`язків.

Разом з тим, суд зауважує, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України).

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (за вимоги про відібрання дітей та стягнення аліментів (1211,20 грн+1211,20 грн)).

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК україни, суд

У Х В А Л И В :

Позов Виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області як органу опіки та піклування задовольнити частково.

Відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Райки Іллінецького району Вінницької області, в матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Райки Іллінецького району вінницької області, без позбавлення її батьківських прав.

Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Райки Іллінецького району Вінницької області, передати виконавчому комітетові Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, для її подальшого влаштування.

Роз`яснити ОСОБА_2 її право звернутись до суду із заявою про повернення їй дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Райки Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області, як органу опіки та піклування, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Райки Іллінецького району Вінницької області, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2025 року і на період відібрання дитини. до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 2422,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28 квітня 2025 року.

Повне найменування сторін:

позивач - Виконавчий комітет Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області як органу опіки та піклування, місцезнаходження: вул.Соборна,19 м.Іллінці Вінницький район Вінницька область; код ,

відповідачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Іллінецької міської ради Вінницької області, місцезнаходження: вул.Соборна,19 м.Іллінці Вінницький район Вінницька область, ;

третя особа ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК