ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Онищенко Е.А., Кочеткової І.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бузинного А.С., звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що з листопада 2021 року наказом № 655 к ОСОБА_1 була прийнята на роботу у Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області на посаду бухгалтера 1 категорії, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис. У подальшому, позивач була переведена на посаду архіваріуса інформаційно-аналітичного відділу.

1 серпня 2024 року позивач отримала від відповідача витяг з Наказу № 08-к від 25 квітня 2024 року « Про призупинення дії трудового договору».

Згідно даного витягу, на підставі статті 13 Закону України «Про особливості трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-1Х від 15 березня 2022 року, у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість забезпечення працівників роботою та виконання роботи працівниками, призупинено дію трудового договору з 25 квітня 2024 року до можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з ОСОБА_1 ..

Цей наказ позивач вважає незаконним в частині призупинення дії трудового договору, і таким, що підлягає скасуванню , з огляду на наступне.

Із наданого їй витягу з наказу №08-к від 25 квітня 2024 року не вбачається, що наказ містить конкретні причини призупинення дії трудового договору, способу обміну інформацією та умов відновлення дії трудового договору. Також позивач вказує, що посилання відповідача на військову агресію проти України, що виключає можливість забезпечення працівників роботою та виконання роботи працівниками, є безпідставним, оскільки збройна агресія розпочалася 24 лютого 2022 року, але до 25 квітня 2024 року це не викликало необхідності призупиняти трудовий договір, ОСОБА_1 продовжувала виконувати свої обов`язки та отримувала заробітну плату. З тексту наказу незрозуміло як змінилася ситуація зі збройною агресією з 25 квітня 2024 року, що призвело до необхідності призупиняти трудовий договір.

Позивач не ініціювала призупинення трудового договору, не повідомляла відповідача про неможливість виконувати трудові обов`язки та готова була надалі працювати за трудовим договором. Особливістю посади та трудових обов`язків було також те, що роботу можна організувати дистанційно.

Крім того, позивач посилається на те, що на даний час відповідач зареєстрував своє місцезнаходження на підконтрольній Україні території, а саме: АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідач зареєстрований у м. Запоріжжі, яке не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, тому посилання відповідача на військову агресію, враховуючи роботу інших підприємств (установ, організацій) за цією ж адресою, не є належним чином обґрунтованими і не може бути підставою для призупинення дії трудового договору. Крім того, позивачка посилається на те, що при прийнятті наказу про призупинення трудового договору відповідач не врахував соціально-трудові гарантії, право на які має позивач, як особа, яка має статус особи, що постраждала від торгівлі людьми, а також як особа з інвалідністю ІІ групи та на утриманні якої перебувають двоє дітей, що навчаються у вищому навчальному закладі, а чоловік проходить службу у Збройних Силах України.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області №08-к від 25 квітня 2024 року «Про призупинення дії трудового договору» в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту призупинення дії трудового договору до дати поновлення дії трудового договору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що із наданого витягу з наказу №08-к від 25 квітня 2024 року вбачається, що наказ не містить конкретних причин призупинення дії трудового договору, способу обміну інформацією та умов відновлення дії трудового договору. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що останній перебував в таких обставинах, коли він не міг надати позивачу роботу, а позивач не могла її виконувати. Не надав доказів неможливості переведення позивача на іншу роботу або залучення її до роботи за дистанційною формою організації праці. Відповідач здійснює діяльність щодо відновлення роботи, у тому числі продовжує звітувати. Досвід роботи позивача та її кваліфікація дозволяє виконувати трудові обов`язки. Крім того, позивач фактично знаходиться у м. Запоріжжі, що не потребує її переїзду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року N 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", м. Енергодар включено до переліку таких територій.. Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради не було релоковано з окупованої території України та не мало можливості забезпечувати працівникам умови праці, що необхідно для виконання роботи, організаційні та технічні можливості відсутні, як і неможливість з боку працівників виконувати свої обов`язки, в тому числі і з боку позивача. 27 березня 2024 року наказом начальника міської військової адміністрації № 3 було змінено адресу місцезнаходження Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради та 03 квітня 2024 року було здійснено перереєстрацію місцезнаходження зазначеного підприємства у м. Запоріжжі, пр. Соборний, 164. На теперішній час зазначене підприємство не здійснює свою статутну діяльність, а лише займається відновленням документації на якому працюють лише чотири працівника.Отже, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд прийшов до висновку, що призупинення дії трудового договору з позивачем є таким, що відповідає вимогам статті 13 Закону України « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували відсутність підстав для призупинення дії трудового договору.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом № 655-к від 03 листопада 2021 року прийнята на роботу у Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області на посаду бухгалтера 1 категорії, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис ( а.с. 60-61).

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області (надалі по тексту НКП «СМСЧ» ЕМР) від 25 квітня 2024 року за №08-к «Про призупинення дії трудового договору», керуючись статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість забезпечення працівників роботою та виконання роботи працівника, призупинено дію трудового договору з 25 квітня 2024 року до можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану наступним працівникам: 1.59. ОСОБА_1 , архіваріусу інформаційно-аналітичного відділу. Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (п. 1 наказу). ( а.с. 6).

Цим наказом призупинено дію трудового договору з 135 працівниками зазначеного підприємства .

Відповідно до п. 2 вказаного наказу, начальнику відділу кадрів Кохан Марині ознайомити вище зазначених працівників (усього 135 працівників) з цим наказом. За можливості ознайомити під підпис; надіслати копію наказу електронною поштою або будь-яким іншим способом комунікації (а.с. 6, а.с. 208-213).

Витяг із зазначеного наказу позивач отримала поштовим відправленням 01.08.2024 року ( а.с. 178).

Розпорядженням Енергодарського міського голови (начальника міської військової адміністрації) від 05.03.2024 №2-кп призначено ОСОБА_2 з 06.03.2024 виконувачем обов`язків директора КНП «СМСЧ» ЕМР за строковим трудовим договором по 06 вересня 2024 року включно на період вирішення питання про укладення контракту з керівником підприємства (п. 1). Визначено, що відповідно до цього розпорядження ОСОБА_2 є особою, яка має право з 06.03.2024 вчиняти дії від імені юридичної особи з правом підпису організаційно-розпорядчих, господарських, фінансових та інших документів КНП «СМСЧ» ЕМР (п. 3).

Розпорядженням Енергодарського міського голови (начальника міської військової адміністрації) від 30.08.2024 №24-кп «Про продовження строку перебування на посаді ОСОБА_2 » продовжено ОСОБА_2 строк перебування на посаді виконувача обов`язків директора КНП «СМСЧ» ЕМР з 07 вересня 2024 року по 06 березня 2025 року включно на період вирішення питання про укладення контракту з керівником підприємства ( а.с. 141).

Відповідно до наказу Начальника міської військової адміністрації від 27.03.2024 №03 «Про затвердження Статуту комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області у новій редакції», у зв`язку зі збройною агресією рф, тимчасовою окупацією території Енергодарської міської територіальної громади та неможливістю здійснювати господарську діяльність підприємством на тимчасово окупованій території, відповідно до ст 57, 58 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», змінено адресу місцезнаходження НКП «СМСЧ» ЕМР на адресу: 69107, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164. Затверджено Статут НКП «СМСЧ» ЕМР у новій редакції ( а.с. 142).

Відповідно до п. 3.1. Статуту НКП «СМСЧ», затвердженого у новій редакції начальником Енергодарської міської військової адміністрації від 27.03.2024 №03, основною метою діяльності підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги у порядку та обсязі, встановлених законодавством ( а.с. 148-155).

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 03.04.2024 здійснено реєстрацію НКП «СМСЧ» ЕМР за адресою: 69107, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164 ( а.с. 135).

Відповідно листа НКП «СМСЧ» ЕМР від 16.04.2024 за вих. №22, за підписом в.о. директора О. Дербун, остання повідомила першого заступника голови міського голови І. Самойдюка про те, що станом на теперішній час п. 5 розпорядження Енергодарського міського голови від 26.02.2024 №1-кп «Про звільнення ОСОБА_3 » не виконано. Так, відповідно до п. 5 розпорядження ОСОБА_3 зобов`язаний у строк до 27.02.2024 передати ОСОБА_2 усі справи, документи та печатку підприємства, про що скласти відповідний акт приймання-передавання, та подати його на затвердження начальнику міської військової адміністрації. Однак, ні в зазначений термін, ні станом на теперішній час документи зазначені в додатку до розпорядження, ОСОБА_2 не передані. Відсутність зазначених документів унеможливлює роботу комунального некомерційного підприємства, а їх відновлення вимагає значних зусиль, а в окремих випадках взагалі робить це неможливим, зокрема, здійснювати бухгалтерський облік, забезпечувати фінансову та статистичну звітність згідно з законодавством ( а.с. 140).

Відповідно до Інформаційної довідки від 13.11.2024, виданої НКП «СМСЧ» ЕМР, останнє не веде медичної діяльності. Фактично працюють та виконують посадові обов`язки на таких посадах: 1. В.о. директора апарату управління, основна посада, повна зайнятість з 06.03.2024; 2. Головний бухгалтер бухгалтерії, основна посада, повна зайнятість з 02.04.2024; 3. Начальник планово-економічного відділу, за сумісництвом, неповний робочий день, з 08.04.2024; 4. Начальник відділу кадрів, за сумісництвом, неповний робочий день, з 08.04.2024 ( а.сю. 156).

26.07.2024 на гарячій лінії Міністерства охорони здоров`я України було зареєстровано скаргу ОСОБА_1 щодо порушення трудового законодавства відносно заявниці.

Крім того, Департаментом охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації 27.06.2024 за вх. №01.Я/478-ГЛ МОЗ зареєстровано звернення ОСОБА_1 , зміст звернення «Стосовно прохання заявниці, яка перебувала в полоні, анулювати всі заяви, написані нею, перерахувати заробітну плату, виплатити та поновити трудові відносини».

На підставі наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №445/ПС-ЗК від 22.07.2024 видано направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Предмет здійснення заходу додержання вимог законодавства про працю відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з питання оплати праці за законності припинення трудового договору.

Відповідно до Акту №ПС/ЗП/24091/0040 від 02.08.2024, складеного Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за результатами перевірки НКП «СМСЧ» ЕМР в частині дотримання законодавства про працю, порушення трудового законодавства з питань, зазначених у зверненні, не виявлено ( а.с. 132-134).

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 Енергодарська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області відноситься до відповідних територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні).

З 04.03.2022 Енергодарська міська територіальна громада перебуває під окупацією військ Російської Федерації станом по теперішній час.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

15 березня 2022 року прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Частинами першою та другою статті 1 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (тут і далі в редакції на час винесення оспорюваного наказу від 01 квітня 2022 року) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Відповідно до статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі N 149/1089/22 (провадження N 61-292 св 23).

Верховний Суд у постанові від 27 вересня 2023 року у справі N 523/11673/22 (провадження N 61-5654 св 23), розглядаючи спір про звільнення 22 серпня 2022 року з посади сестри-господині в школі/таборі в м. Одесі на підставі пункту 6 частини першої статті 41 КЗпП України, дійшов висновку, що "існування воєнного стану автоматично не означає знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. При цьому суд зауважує, що пункт 6 частини першої статті 41 КЗпП України не містить умов за яким трудовий договір може бути розірваний з ініціативи роботодавця у зв`язку із нерентабельністю внаслідок того, що установа фактично не працює чи неможливістю роботодавця організувати безпеку працівникам тощо. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року N 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", в редакції чинній на час звільнення позивачки з роботи, м. Одеса до переліку таких територій включена не була. Оскільки ДП Українського дитячого центру "Молода гвардія" розташоване на території, де не проводяться бойові дії, неможливість забезпечити позивачку роботою, визначену трудовим договором не пов`язана із відсутністю виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій, а саме по собі існування воєнного стану в країні та обставини, пов`язанні з тим, що фактично дитячій табір не працює, не є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за пунктом шостим частини першої статті 41 КЗпП України".

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, Суд оцінює належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом № 655-к від 03 листопада 2021 року прийнята на роботу у Комунальне некомерційне підприємство « Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області на посаду бухгалтера 1 категорії. У подальшому, позивач була переведена на посаду архіваріуса інформаційно-аналітичного відділу, що остання зазначає в позовній заяві та не заперечується відповідачем.

Факт введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є загальновідомим.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області, затвердженого наказом начальника Енергодарської міської військової адміністрації 27 березня 2024 року № 03 зазначене підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної ( спеціалізованої) медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах встановлених законодавством України та цим Статутом.

Основною метою діяльності Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області згідно п. 3.1 Статуту є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги в порядку та обсязі, встановлених законодавством.

Свою статутну діяльність Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради здійснювало за адресою: Запорізька область, Василівський район. м. Енергодар, просп. Будівельників, буд. 33.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 Енергодарська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області відноситься до відповідних територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних ( бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточені ( блоковані).

Будівля Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області перебуває під окупацією військ російської федерації станом по теперішній час.

Частиною 2 ст. 13 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» законодавцем встановлено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами, які проводять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місце проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

На виконання зазначеної вище вимог закону у квітні 2024 року юридична адреса Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області була змінена на адресу, яка знаходиться на підконтрольній території України, а саме: АДРЕСА_1 .

За загальновідомими обставинами будинок № 164 є будівлею Запорізької міської ради та Запорізької обласної державної адміністрації, тобто вона за своїм призначенням відноситься до адміністративних споруд.

За цією юридичною адресою Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області не здійснює своєї статутної діяльності та не може надавати медичні послуги у будівлі, яка не відповідає Державним будівельним нормам України закладів охорони здоров`я.

Як вбачається з інформації виконуючої обов`язки директора Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області Дербун О.Ф. усі справи, документи та печатку підприємства відповідно до розпорядження Енергодарського міського голови № 1-кп від 26 лютого 2024 року передано не було, тому їх відновлення вимагає значних зусиль, а в окремих випадках взагалі робить це неможливим. Триває робота з відновлення кадрової документації, яка залишилась на окупованій території.

Отже, судом першої інстанції встановлено та підтверджується вищезазначеними доказами, що Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області фактично не було релоковано з окупованої території України, тому не маж можливості забезпечувати працівникам умови праці внаслідок того, що необхідні для виконання роботи організації та технічні можливості відсутні, як і не можливість з боку працівників виконувати свої обов`язки. Видання наказу № 08-к від 25 квітня 2024 року про призупинення дії трудового договору з 135 -ти працівниками підприємства, в тому числі із позивачем є вимушеним, тимчасовим та таким, що не залежить від волі Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області надати роботу позивачу.

З інформаційної довідки відповідача від 13 листопада 2024 року вбачається, що на теперішній час у Комунальному некомерційному підприємстві «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області працюють та виконують посадові обов`язки чотири працівника: в.о. директора з повною зайнятістю, головний бухгалтер бухгалтерії з повною зайнятістю, начальник планово-економічного відділу за сумісництвом на неповному робочому дні та начальник відділу кадрів за сумісництвом на неповному робочому дні.

Відповідач також зазначає, що посадова інструкція позивача перебуває на окупованій території, то неможливо надати грунтовані пояснення з посиланням на права та обов`язки архіваріуса Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області. Однак очевидно, що основна функція архіваріуса є збереженням документів, строк дії яких було вичерпано. Поки що документи лише відновлюються та у їхній передачі на зберігання до архіву необхідності немає.

При цьому, позивач не надала доказів, що за її посадової інструкцією вона має бути залучена до роботи з відновлення структурування, збереження документів.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції пояснив, що на час винесення спірного наказу та на час розгляду справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області не виконує свою діяльність щодо забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги у порядку та обсязі, встановлених законодавством за адресою м. Запоріжжі, пр. Соборний, 164, тобто за зміненою адресою у квітні 2024 року, а займається лише відновленням документів .

Отже, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що підприємство на час прийняття оскаржуваного наказу та на час розгляду справи в суді не виконує свою діяльність, яка передбачена п. 3.1 Статуту. Не має будівлі для надання медичних послуг яка б відповідала Державним будівельним нормам України закладів охорони здоров`я.

Зазначені обставини не були спростовані позивачем.

З огляду на зазначене слід дійти висновку, що суд з`ясував, а відповідач довів, неможливість надання та виконання роботи. Позивачем не було надано належних доказів, які б підтверджували відсутність підстав для призупинення дії трудового договору.

Таким чином, установивши що відповідачем прийнято законний наказ про призупинення дії трудового договору з позивачем, тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, в тому числі в частині похідних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту призупинення дії трудового договору до дати поновлення його дії .

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуваний наказ не містить конкретних причин призупинення дії трудового договору не заслуговують на увагу, оскільки зазначено, що Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області не було релоковано з окупованої території України та не має можливості забезпечувати працівникам умови праці, що необхідні для виконання роботи організаційні та технічні можливості відсутні, як і неможливість з боку працівників виконувати свої обов`язки, в тому числі із боку позивача.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в оскаржуваному наказі умов відновлення дії трудового договору, не заслуговують на увагу, оскільки не відповідає змісту наказу.

Так, згідно витягу із наказу вбачається, що дію трудового договору було призупинено з 25 квітня 2024 року до можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в оскаржуваному наказі способу інформації не може бути підставою для його скасування.

З огляду на зазначене, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства та які обгрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 квітня 2025 року.

Головуючи, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Онищенко Е.А. Кочеткова І.В.