КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/628/25
Провадження № 2-о/488/59/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Годунова Т.О.,

за участю: представника заявника адвоката Чуб Т.В., представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України, Єрмакова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через представника - адвоката Чуб Т.В. звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою, у якій просила встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровськ, смт Червоногвардійське Луганської області, Україна, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Яснодольськ Слов`яносербського району Луганської області.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Яснодольськ Слов`яносербського району Луганської області, на тимчасово окупованій території України, помер її свекор ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , захищаючи Батьківщину, загинув чоловік заявниці ОСОБА_3 .

Встановлення факту смерті батька її чоловіка необхідне заявниці для подальшої реєстрації факту смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть для звернення із заявою про розподіл одноразової грошової допомоги, яка надається згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Ухвалою судді від 24.02.2025 за заявою представника заявниці до участі у справі залучено у якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_1 та відкрито окреме провадження у вказаній вище справі. Одночасно заінтересованим особам встановлено строк для подання письмових заперечень проти заявлених вимог.

26.03.2025 від представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначено про те, що до заяви долучені не засвідчені фото медичної довідки про причину смерті від 29.10.2021 № 1766 та фото свідоцтва про смерть від 02.11.2021. Тому є сумніви щодо справжності доданих до заяви фото. У зв`язку з чим, представник просив витребувати у заявниці для дослідження у судовому засіданні оригінали медичної довідки про причину смерті від 29.10.2021 № 1766 та свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 02.11.2021. У задоволенні заяви просив відмовити з тих підстав, що у міністерства є сумніви щодо справжності доданих до заяви не засвідчених належним чином фото. А тому вважає, що до заяви не додано жодного належного та допустимого доказу смерті ОСОБА_2 . Крім того, зазначав, що частина одноразової грошової допомоги зарезервована за батьками загиблого ОСОБА_2 на строк протягом трьох років. Після спливу цього строку, в разі якщо право на отримання зазначених коштів не буде реалізоване, ця частина буде розподілена заявниці.

Ухвалою суду від 27.03.2025 судовий розгляд відкладено, заявницю зобов`язано надати у судове засіданні оригінали або належним чином засвідчені копії всіх письмових доказів, доданих до заяви.

08.04.2025 через підсистему «Електронний суд» представник заявниці подала клопотання про долучення до матеріалів справи засвідчені ЕЦП копії медичної довідки про причину смерті ОСОБА_2 , № 1766 від 29.10.2021, та свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 02.11.2021, а також копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 . Крім того просила дослідити відео оригіналів документів, зняте дочкою померлого.

У судовому засіданні 15.04.2025 представник заявниці заяву підтримала, просила про її задоволення, а також підтримала клопотання про долучення до матеріалів справи засвідчених ЕЦП копії медичної довідки про причину смерті ОСОБА_2 , № 1766 від 29.10.2021, та свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 02.11.2021, а також копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 . Крім того, просила дослідити у судовому засіданні відео оригіналів документів, зняте дочкою померлого.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України проти задоволення заяви та клопотання заперечував, посилаючись на відсутність підстав для задоволення заяви та її передчасність, а також на необхідність долучення саме оригіналів доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 .

Представники заінтересованих осіб в судове засідання Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилися, представники подали заяви про розгляд справи без участі цих заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 16.00 год. 24.04.2025.

Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи Державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом ДРАЦСу факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан уведено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, дія такого спрощеного порядку поширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України. Здебільшого цей спрощений порядок застосовується у зоні воєнних дій та на тимчасово окупованих територіях України, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції.

Статтею 317 ЦПК України передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

У судовому засіданні суд дослідив письмові докази, долучені заявницею та відеозапис, на якому дочка померлого ОСОБА_2 і сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , пред`явила оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та довідку про причину смерті.

З огляду на матеріали справи та докази, досліджені в судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 04.02.2023 зареєстрували шлюб, про що Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 29 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув у селищі Степове Покровського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ; сповіщенням сім`ї від ІНФОРМАЦІЯ_5 № 292; довідкою військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 4699/1390/2194/з від 03.04.2024; витягом з протоколу № 1870 від 14.05.2024 засідання штатної військово-лікарської комісії; посвідченням серії НОМЕР_4 дружини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби (а. с. 6-10).

Після загибелі ОСОБА_3 його дружині - ОСОБА_1 була призначена одноразова грошова допомога, яка складає 1/3 частину від 15 000 000 грн. в сумі 5 000 000 грн. (а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Яснодольськ Слов`яносербського району Луганської області помер батько ОСОБА_3 , свекор заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявниця надала свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , видане 02.11.2021 відділом запису актів громадянського стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «Луганської Народної Республіки», довідку про причину смерті від 29.10.2021, видану відділом судово-медичної експертизи трупів так званої «Луганської Народної Республіки» та фото з кладовища, де розташований хрест на табличці якого зазначено « ОСОБА_2 » та дати 21.01.1960-28.10.2021 (а. с. 12-13, 15).

На підтвердження того, що заявниця є родичкою померлого ОСОБА_2 вона також надала фотокопію свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 03.10.1981 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 14).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2024 (справа № 756/5840/23) звертає увагу, що вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки, пов`язані з ним.

Вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи, зокрема після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, під час ведення бойових дій, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення держави-агресора на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.

Обов`язок держави розслідувати факти смерті особи, яка підпадає під її юрисдикцію, виняткове юридичне значення факту смерті особи; специфіка розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, при веденні активних бойовий дій, у своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати формального підходу при вирішенні таких справ.

У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані заявницею документи про смерть ОСОБА_2 не є підставою для державної реєстрації смерті на території України, відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Мінюсту України від 24.12.2010 № 3307/5).

За змістом п. п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Водночас положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй сформульовані як «Намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання спричиняє серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23.02.2016) Суд приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади]є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10.05.2001, § 96).

За змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, рішення від 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23.02.2016, § 142).

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 (провадження № 61-1428св23), від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22 (провадження № 61-1746св23), від 25.10.2023 у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. Проте держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яке видано органами окупаційної влади на тимчасово окупованій території України, а також фото могили, де похований ОСОБА_2 , із зазначенням дат його народження та смерті. На встановленому на могилі хресті наявна фотографія померлої особи.

У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала на території, де на сьогодні жодний орган державної влади України не працює, реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровськ, смт. Червоногвардійське, Луганської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Яснодольськ Слов`яносербського району Луганської області.

Суд дійшов висновку, що заявницею наведено достатньо аргументів та надано достатньо доказів, які з урахуванням положень статті 317 ЦПК України дають підстави для встановлення вказаного вище факту, а тому не приймає до уваги заперечення Міністерства оборони України щодо вказаної вище заяви про встановлення факту смерті.

Обґрунтовуючи свої заперечення представник заінтересованої особи посилався на постанову Верховного Суду у справі № 757/28231/13-ц.про наявність між учасниками справи спору про право є безпідставними.

Між тим, цією постановою вирішувався спір про стягнення заборгованості за кредитним договором та щодо звернення стягнення на іпотечне майно за позовом правонаступника кредитодавця. Тому застосування цієї постанови у справі окремого провадження, що наразі розглядається, є недоречним.

Оскільки державна реєстрація смерті громадянина України ОСОБА_2 в порядку, що встановлений законодавством України не була проведена з причин, що викладені вище, то суд вважає необхідним встановити юридичний факт його смерті, який достовірно встановлений судом.

Звернення заявниці із заявою про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження узгоджується з позицією Великої Палата Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20), оскільки заявниця не має іншої можливості одержати свідоцтво про смерть свекра, яке посвідчує факт, що має юридичне значення, а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із тимчасовою окупацією території України, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України.

Так, як дана справа, є справою за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка подана у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, то заявник відповідно до п. 21 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. ст. 258-259, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровськ, смт. Червоногвардійське, Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у селі Яснодольськ Слов`яносербського району Луганської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно направити Корабельному відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для проведення державної реєстрації факту смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 13.02.2007, РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Заінтересовані особи:

Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: 54052, м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 340/2;

Міністерство оборони України, , адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6;

Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 .

Судове рішення складено 24 квітня 2025 року.

Суддя: Я.В. Щеглова