Справа № 2-18/02
Провадження №2-зз/523/28/25
У Х В А Л А

24.04.2025 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову у виді арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладені в рамках розгляду справи № 2-18/02 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про приватизацію недійсним. Обгрунтовуючи вимоги поданої заяви, ОСОБА_1 вказує на те, що в рамках розгляду справи № 2-18/02 помилково було накладено арешт на належну позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки предметом розгляду справи була житлова квартира у буд. АДРЕСА_2 . Вказаний арешт унеможливлює користування та розпорядження майном на власний розсуд та порушує право власності заявника.

Суддя вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як було роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК в редакції до 17.12.2017р.). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 2-18/02 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про приватизацію недійсним.

В рамках розгляду вказаної справи Суворовським районним судом м. Одеси від 25.08.1998 року було постановлено ухвалу, якою були вжиті заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 у зазначеній вище справі не приймав участі в її розгляді, ані в якості сторони, ані в якості іншого учасника справи.

За таких обставин, заява про зняття арешту внесена до суду особою, яка не є стороною по справі, що суперечить приписам ст. 158 ЦПК України, а відтак підлягає поверненню без розгляду. При цьому заявник не обмежений у праві на звернення до суду із позовною заявою про зняття арешту в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 4, 158 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер