Справа № 497/2768/24
Провадження № 2/497/297/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2024 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом та просять постановити судове рішення, яким визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , в наступних частках: за ОСОБА_1 на 1/4 частину, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/4 частину як за членом колишнього колгоспного двору; за іншими позивачами по 1/4 частини, як за членами колгоспного двору.

Свої вимоги мотивує тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили ОСОБА_4 та вони позивачі, тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/4 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 та після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину у цьому житловому будинку, яку фактично прийняв спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 , але коли він звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено у нотаріальній дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на відповідну частину будинку. Дружина померлого ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті чоловіка у встановленому порядку та у встановлений законом строк відмовилась на користь позивача ОСОБА_1 . Для реєстрації права власності на свої частки позивачі також звернулися до державного реєстратора, але їм державним реєстратором прав на нерухоме майно було відмовлено у проведені реєстраційних дій з реєстрації їх права власності на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на відповідні частки у будинку. За захистом своїх невизнаних прав, позивачі змушені звернутися до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою судді від 25.11.2024 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведеної спадкової справи відносно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.313). 10.12.2024 року до суду надійшли витребувані судом докази.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в позовній заяві просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області - Арнаутов М.І., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності, надав до суду шляхом формування документу в системі "Електронний суд" 30.12.2024 року заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради та не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили члени цього двору: голова ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та позивачі по справі дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дружина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/4 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №431/02-40, яка видана 25.10.2024 року старостою Виноградівського старостинського округу Болградської ради Одеської області Наумовою О. на підставі записів в погосподарській книзі за 1991-1995 року особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.26).

Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Але рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Болградської міської ради Нікіта І.В. №75912013, №75913076, №75912741 від 05.11.2024 року позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідні частки у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.28,29,30).

Тобто позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доведена вимога, щодо визнання за ними права власності по 1/4 частки у вище вказаному житловому будинку за кожним, як за членами колгоспного двору.

Щодо права власності в порядку спадкування.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 09 листопада 2021 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №879 від 09.11.2021 року, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 1/4 частину у вищевказаному житловому будинку.

При житті ОСОБА_4 склав заповіт від 04.11.2005 року, посвідчений секретарем виконавчого комітенту Виноградівської сільської ради Наумовою О.М., зареєстрований в реєстрі за №34, відповідно до якого зробив таке розпорядження: все своє майно, де в воно не находилося та з чого б воно не складалося та взагалі, все, що буде йому належати на день смерті та на що він матиме за законом право заповів ОСОБА_1 (а.с.49 на звороті).

Надали, ним було складено заповіт від 03.06.2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Наумовою О.М., зареєстрований в реєстрі за №38, відповідно до якого він заповів ОСОБА_5 земельну ділянку площею 3,12 га, розташовану на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086784, виданого Болградською районною державною адміністрацією 21 березня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №31 (а.с.57). Даний заповіт не змінено та не скасовано.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218 та 1219 ЦК України визначено що входить до складу спадщини, а саме входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та які права та обов`язки особи не входять до складу спадщини, а саме, те що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Так, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України позивач, як особа визначена у заповіті, має право на спадкове майно.

Як встановлено в ч.ч.1,2,3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Стаття 317 ЦК України визначає, що право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Так як в заповіті від 03.06.2013 року охоплено тільки право спадкодавця на земельну ділянку площею 3,12 га, розташовану на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому в цій частині заповіт від 04.11.2005 року скасовується, щодо іншого майна залишається чинним.

Позивач по справі ОСОБА_1 прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою старости Виноградівського старостинського округу Болградської міської ради Одеської області Наумовою О. №431/02-40 від 25.10.2024 року, відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_4 до складу його сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили син ОСОБА_4 , а також дружина ОСОБА_2 (а.с.26).

Факт родинних відносин з померлим ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , яке видане 02 червня 1964 року Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №26 від 25.03.1963 року, відповідно до якого його батьком є ОСОБА_4 (а.с.14);

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №102/2022, яка заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. 12.04.2022 року, з яких вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися обидва спадкоємця за заповітом, а саме ОСОБА_5 (а.с.39) та ОСОБА_1 (а.с.40). Інший спадкоємець ОСОБА_2 , яка доводилася дружиною померлому, та яка на момент смерті спадкодавця мала право на обов`язкову частку у спадщині, своє заявою від 12.04.2022 року за №217 відмовилася від спадщини (а.с.38).

Спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на деяке майно вже отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 (а.с.81 на звороті, а.с.83, а.с.84 на звороті).

Інших спадкоємців судом не встановлено.

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. вих. №935/02.31 від 24.10.2024 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цієї частки в житловому будинку спадкодавцю та відсутністю державної реєстрації (а.с.27).

Так, відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,392,1222,1233,1268, 1269,1270,1273 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца