УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 761/30326/24

провадження № 61-4821ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» (далі - ТОВ «Рейтарське») про зобов'язання вчинити дії.

Одночасно з поданням позовної заяви було подано заяву про забезпечення позову.

Заявабула обґрунтована тим, що ОСОБА_1 як носійка української національної пам'яті та мешканка територіальної громади м. Києва звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ «Рейтарське» про зобов`язання вчинити дії щодо відновлення та відновити частину об'єкта культурної спадщини місцевого значення, а саме - Будинку Київського повітового земства, в якому з 1917 по 1918 рр. проживав і працював відомий український громадсько-політичний державний діяч і письменник ОСОБА_2 (1882-1936 рр.), на АДРЕСА_1 , вид об'єкта культурної спадщини: пам'ятка історії.

Наказом від 06 червня 2011 року № 416/0/16-11 до Державного реєстру нерухомих пам'яток України як пам'ятку історії було протиправно занесено лише частину Будинку Київського повітового земства, а саме - літ. А, тоді як, зокрема, літ. А' Будинку Київського повітового земства визнано такою, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. З 2011 року літ. А' Будинку Київського повітового земства була позбавлена державної охорони як пам'ятка історії. У травні 2023 року ТОВ «Рейтарське» розпочало роботи з демонтажу (фактично з наміром знищення) частини Будинку Київського повітового земства, а саме - літ. А' на АДРЕСА_1 . Зазначений наказ, на думку заявника, є нікчемним з моменту його видачі, на підставі якого літ. А' Будинку Київського повітового земства була позбавлена державної охорони як пам'ятка історії, а ТОВ «Рейтарське» в свою чергу здійснювало та продовжує здійснювати будівельні роботи зі знищення цієї Пам'ятки.

ОСОБА_1 вважає, що дії ТОВ «Рейтарське» необхідно характеризувати як пошкодження об'єкта культурної спадщини і лише відновлення частини Будинку Київського повітового земства, а саме - літ. А' згідно з новим проектом реставрації, який враховуватиме наявність у Будинку Київського повітового земства статусу пам'ятки історії згідно з рішенням від 04 серпня 1980 року № 1102, дозволить відновити право заявника на збереження національної, культурної самобутності, права брати участь у культурному житті суспільства, втішатися мистецтвом.

На переконання заявника, існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ТОВ «Рейтарське» безперешкодно продовжувати виконувати (здійснювати, проводити) роботи щодо літ. А' Будинку Київського повітового земства, що призведуть до вилучення Будинку Київського повітового земства з Державного реєстру нерухомих пам'яток України у зв'язку із його руйнуванням та втратою ним предмету охорони, та неможливості занесення Будинку Київського повітового земства до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та визнання його пам'яткою історії. Крім того, заявник вважає, що у ТОВ «Рейтарське» будуть наявні всі реальні можливості демонтувати (фактично знищити (зруйнувати)) літ. А' Будинку Київського повітового земства, що унеможливить захист її права на збереження національної, культурної самобутності, права брати участь у культурному житті суспільства, втішатися мистецтвом, навіть у разі задоволення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що обставин можливогоухилення відповідача від виконання судового рішення заявником не доведено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким задоволено заяву про забезпечення позову.

Встановлено заборону ТОВ «Рейтарське» виконувати (здійснювати, проводити) будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування (як повністю, так і частково) чи знищення майнового комплексу, загальною площею 3 690, 5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи заяву про забезпечення позову, апеляційний суд вважав, що невжиття заходів забезпечення позовуможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. Також суд вказав, що заявлений спосіб забезпечення позовує співмірним з заявленими позовними вимогами.

10 квітня 2025 рокуна адресу Верховного Суду засобами поштового зв'язку була надіслана касаційна скарга ТОВ «Рейтарське», у якій заявник просить скасувати постановуКиївського апеляційного суду від 12 березня 2025 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

ТОВ «Рейтарське», зокрема, вказує, що заборона на проведення робіт є втручанням в господарську діяльність товариства та завдає йому збитків.

Також вважає, що суд фактично встановив заборону знищувати вже знищений будинок (флігель літ. Б (флігель дворовий) повністю демонтований ще у 2015 році), знищувати будинок, який не є пам'яткою, є приватною власністю ТОВ «Рейтарське» і демонтаж якого погоджено у встановленому порядку, та безпосередньо на будинок, який дійсно є пам'яткою архітектури, але який товариство ніколи не знищувало і не руйнувало, а навпаки здійснює його реставрацію згідно з погодженим проектом.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Частиноюпершою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заявупро забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконаннячи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеноїспівмірності слід ураховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Судуу своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судомнегативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позовуз тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливогорішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існуванняочевидної загрозипорушення законних правта інтересівпозивача у справі у разі невжиття заходівзабезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об'єктивний характер.

Встановивши, що між сторонами справи виник спір щодо відновлення частини об'єкта культурної спадщини місцевого значення - Будинку Київського повітового земства на вул. Рейтарській, буд. 37, в м. Києві (вид об'єкта культурної спадщини: пам'ятка історії), а невжиття заходів забезпечення позовуможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко