КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 691/424/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5134/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Цокало Тетяни Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року у складі судді Карабази Н.Ф.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 734 грн 96 коп та судові витрати в розмірі 2 481 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 02 червня 2010 року.

Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

02 червня 2010 року відповідачкою також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідачка власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11 000 грн.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 07 лютого 2022 року має заборгованість - 23 734 грн 96 коп з яких: 19 200 грн 19 коп - заборгованість за тілом кредиту; 4 534 грн 77 коп - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Цокало Т.М. в інтересах ОСОБА_1 ,просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року змінити шляхом зменшення розміру заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 червня 2010 року в частині заборгованості за тілом з 19 200 грн 19 коп до 14 200 грн 19 коп. В іншій частині вимог позову відмовити за безпідставністю. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь судові витрати за правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, тому невірно прийшов висновку в частині стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №б/н від 02 червня 2020 року.

Вказано, що правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками - 4 534 грн 77 коп відсутні, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, посилається на те, що позивачем було автоматично стягнуто з відповідачки 5 000 грн, в період розгляду судового провадження по справі № 691/424/22, що підтверджується скріншотом з програми ПриватБанк24 - на суму 2 000 від 19 травня 2022 року та на суму 3 000 грн від 01 червня 2024 року.

Скаржниця звертає увагу, що в частині стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 200 грн 19 коп.

31 травня 2023 року між ОСОБА_1 , як клієнтом, з однієї сторони та Цокало Т.М., як адвокатом, з іншої сторони, було укладено договір №611/31-05-2023 про надання правової допомоги. Клієнтом станом на 04 грудня 2024 року внесено гонорару 3 000 грн, готівкою, згідно квитанції №611-1 від 30 листопада 2024 року, а тому просить вирішити питання судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу Назаренко С.М. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року - без змін.

Вважає, що обставини викладені в рішенні суду першої інстанції є обґрунтованими, а твердження скаржника про безпідставність заявлених позовних вимог є такими, що не відповідає дійсності.

Зазначає, що надана виписка за картковим рахунком відповідачки підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного обґрунтування.

Зі справи убачається, 02 червня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до AT КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 20).

В анкеті-заяві зазначено що відповідачка бажає оформити на своє ім`я картку -платіжна картка кредитка «Універсальна», з кредитним лімітом 2000 грн. Також у анкеті-заяві, зазначено її згоду з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідачка зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 02 червня 2010 року, що підписана ОСОБА_1 , базова відсоткова ставка становить 3,0 в місяць; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 21).

Відповідно довідки позивача між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні картки:

04 червня 2010 року картка «Універсальна» № НОМЕР_1 з терміном дії 06/13,

19 червня 2013 року картка «Універсальна» № НОМЕР_2 з терміном дії 08/16,

13 січня 2014 року картка «Універсальна» № НОМЕР_3 з терміном дії 08/17,

18 грудня 2014 року картка «Універсальна GOLD» № НОМЕР_4 з терміном дії 11/17,

01 грудня 2017 року картка «Універсальна GOLD» № НОМЕР_5 з терміном дії 05/21 (а.с. 18).

З довідки банку ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000 грн, який у подальшому неодноразово збільшувався, а 02 серпня 2018 року був зменшений до 0,00 грн (а.с. 19).

Наявний у справі й паспорт споживчого кредитування підписаний 17 вересня 2020 року та у якому заначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 29 вересня 2020 року (а.с. 22-23).

Також позивачем долучено виписку за договором № б/н за період від 06 червня 2010 року по 09 лютого 2022 року (а.с. 56-72).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість та доведеність.

З такими висновками колегія суддів в повній мірі не може погодитися.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відповідачка всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати в повному обсязі коштів за умовами кредитного договору, не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, а також не надала свого.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за тілом кредиту № б/н від 02 червня 2010 року в розмірі 19 200 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідачки, не спростовують висновок суду про наявність у неї боргу перед банком, оскільки протягом всього часу користування кредитними коштами, сплачуючи частину заборгованості, яка у неї була, в подальшому знову використовувався кредитними коштами, збільшуючи тим самим розмір наявної заборгованості, що підтверджується випискою по її картковому рахунку.

Посилання апеляційної скарги на те, що 19 травня 2022 року було погашено заборгованість в розмірі 2 000 та 3 000 грн 01 червня 2024 року, а тому має бути зменшена до 14 200 грн, колегія суддів оцінює критично та не приймає до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Убачається, що відповідачка до суду першої інстанції у червні 2023 року подавала відзив, проте не повідомила про часткову сплату кредиту.

Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки відповідачкою не надано доказів неможливості подання їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, враховуючи що вони були у її розпорядженні ще у 2022 році, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України не враховує вказані докази під час перегляду рішення в суді апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками з таких підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

З наданої до суду першої інстанції анкети-заяви відповідачки неможливо встановити, що між сторонами була погоджена сплата відсотків.

Поряд з цим, матеріали справи містять копію підписаної відповідачем 02 червня 2010 року довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна", зі змісту якої вбачається, що сторонами було погоджено розмір базової відсоткової ставки - 3,0 % на місяць на залишок заборгованості. При цьому з наданих розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами позивачем нараховувались за ставкою 3,50 %, а з серпня 2020 року за ставкою 3,40 % на місяць. Доказів про те, що банком було погоджено з відповідачкою підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами до суду не надано.

У даному випадку неможливо поза розумним сумнівом та з належною для стороннього добросовісного спостерігача достовірністю з`ясувати належність доданих позивачем до справи доказів, витягів з названих документів, тому колегія суддів не погоджується з висновками суду про доведеність того факту, до яких істотних умов договору приєднався позичальник при підписанні анкети-заяви, текст якої не містить істотних у розумінні ст. 1054 ЦК України умов договору кредиту.

Крім того колегія суддів звертає увагу й на те, що анкета-заява, підписана відповідачем 02 червня 2010 року, тоді як паспорт споживчого кредитування - 14 вересня 2020 року й інформація яка міститься в ньому зберігає чинність та є актуальною до 29 вересня 2020 року.

Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зроблено висновок, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таким чином апеляційний суду дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4 534 грн 77 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду в частині задоволених вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду підлягає частковому скасуванню, а тому з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви у розмірі 2 298 грн 08 коп, виходячи з розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Цокало Тетяни Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року в частині задоволених вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Резолютивну частину рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року в частині вимог про стягнення тіла кредиту, викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19 200 грн 19 коп та судовий збір в розмірі 2 298 грн 08 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: