Справа № 643/733/25
Провадження № 2/643/1991/25
28.04.2025 м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якій просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування (франшизу) в сумі 3200,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Також просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.
Крім того, зазначив, що скоєною дорожньо-транспортною пригодою йому була завдана моральна шкода. Посилався, що протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати та був вимушений звернутися до лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань» ОСОБА_3 , який виписав йому рецепт на сильнодіючі ліки-антидепресанти. Зазначив, що йому, як пенсіонеру, і до того невеликий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього й члени його сім`ї. Крім того, посилався, що на тривалий час після ДТП йому та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись. Через пошкодження автомобіля, він не зміг звозити онуків на різдвяні та новорічні свята. Також мало місце порушення звичайного способу життя, яке полягає в тому, що він був вимушений витрачати значний час на підготовку документів, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою замість спілкування з рідними та відпочинку. Зазначив, що розмір заподіяної йому моральної шкоди оцінює в 5 000,00 грн. Ціна враховує в себе всі страждання, які довелося йому перенести, зокрема порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило.
Рух справи
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 21 січня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, 25 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки в кабінет користувача в підсистемі «Електронний суд».
За правилами п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Вказаною постановою Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Постанова 11 листопада 2024 року набрала законної сили (а.с. 24-25).
Як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб ЗАЗ TF69YO, державний номерний знак НОМЕР_2 , 31.08.2013 зареєстрований на ОСОБА_1 (а.с. 20-21).
Відповідно до копії консультації №60-D/15/86 про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу, ЗАЗ LANOS (державний номер НОМЕР_2 ), складеної оцінювачем Фонду державного майна України 21.10.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ LANOS, державний номерний знак НОМЕР_2 , приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин: 13 701,83 грн з урахуванням ПДВ, 11 418,19 грн без урахування ПДВ (а.с.26-28).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» полісом № ЕР219474198, ліміт за шкоду життю та здоров`ю 320 000,00 грн, ліміт за шкоду майну - 160 000,00 грн, франшиза 3 200,00. (а.с. 23). Таким чином, автомобіль ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
01 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ген. директора ТДВ СК «Альфа-Гарант» Соніної Т.В. із заявою про страхове відшкодування (а.с. 32).
Відповідно до копії Угоди про розмір страхового відшкодування від 11 грудня 2024 року, укладеної між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 03.10.2024 складає 13 700,00 грн. Страховик і потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом 219474198 складає 3 200,00 грн, в розмірі 10 500,00 грн (а.с. 29).
12 грудня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_2 скерував письмову пропозицію у добровільному порядку відшкодувати йому, ОСОБА_1 , власнику автомобіля ЗАЗ TF69YO, державний номерний знак НОМЕР_2 , розмір франшизи 3200,00 грн (а.с. 34-37).
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Правилами п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 69, 77 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.
За правилами ст. 979, 980 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.
Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).
Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом.
Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), чинним на час виникнення спору, та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується (ст. 12 Закону № 1961-IV).
Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону № 1961-IV).
У пункті 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Статтею 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Виходячи з наведеного вище, ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з дотриманням вимог законодавства здійснило виплату страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності та з урахуванням розміру франшизи.
Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, у позивача виникло право на відшкодування франшизи в розмірі 3200,00 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає таке.
За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті.
За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині завданої моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначив, що протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати та був вимушений звернутися до лікаря психіатра КНП Сумської обласної ради «Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань» ОСОБА_3 , який виписав йому рецепт на сильнодіючі ліки-антидепресанти.
Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин того, що позивач здійснював ремонт пошкодженого унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю та проводив такий ремонт за власний кошт, а ні за рахунок отриманої ним від СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування.
Крім того, позивач в обґрунтування спричиненої йому моральної шкоди зазначив, що йому, як пенсіонеру, і до того невеликий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, що спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово ставитися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього й члени його сім`ї. Крім того, посилався, що на тривалий час після ДТП йому та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись. Через пошкодження автомобіля, він не зміг звозити онуків на різдвяні та новорічні свята.
Разом з тим, як установлено судом, дорожня-транспортна пригода за участю позивача та відповідача мала місце 03 жовтня 2024 року. 30 жовтня 2024 року постановою Московського районного суду м. Харкова відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 11 листопада 2024 року. 01 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ген. директора ТДВ СК «Альфа-Гарант» Соніної Т.В. із заявою про страхове відшкодування, а 11 грудня 2024 року між ним та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено Угоду про розмір страхового відшкодування, в якій страховик і потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом 219474198 складає 3 200,00 грн, в розмірі 10 500,00 грн. Відтак, посилання позивача, що він протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, шукав гроші для його ремонту, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати, суд відхиляє, як недоведені позивачем.
Щодо посилань позивача на те, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля він був вимушений звернутися до лікаря психіатра КНП Сумської обласної ради «Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань» Шинкаренка В.В., який виписав йому рецепт на сильнодіючі ліки-антидепресанти, суд зважає на те, що з наданої позивачем копії рецепту неможливо встановити відомості щодо особи, яка видала такий рецепт, позаяк надана суду копія рецепту неналежної якості (відбиток печатки нечитабельний). Крім того, надана суду копія рецепту містить відомості, викладені латинською мовою, що не надає суду можливості дійти висновку про те, що позивачеві саме лікарем психіатром КНП Сумської обласної ради «Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань» ОСОБА_3 призначалися саме ліки-антидепресанти. Відтак, такий наданий суду доказ суд відхиляє як неналежний, позаяк з нього неможливо установити інформацію щодо предмету доказування.
З приводу посилань позивача у позовній заяві на обставини того, що внаслідок удару безпілотного літального апарату з боку військ рф ІНФОРМАЦІЯ_1 загинула його дружина, що також могло вплинути на моральний стан позивача, то такі обставини не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд такі доводи позивача при вирішенні справи не приймає.
З огляду на викладене, надані позивачем докази і фактичні обставини справи не дають суду обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок дій відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому такої шкоди та обґрунтованості його розміру, а відтак, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
Розподіл судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 39%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 377,89 гривень (3200,00 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 8200,00 гривень (загальна сума позовних вимог) = 39% х 968,96 гривень (сума сплаченого судового збору).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування (франшизу) в сумі 3 200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 377 (триста сімдесят сім) гривень 89 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;
Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.
Суддя : Я.Ю. Семенова