ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

про відмову у затвердженні мирової угоди

24 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у загальному позовному провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 24.04.2025 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, про усунення перешкод участі батька у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування дитини з батьком,

встановив :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Фастівської районного державної адміністрації, про усунення перешкод участі батька у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування дитини з батьком.

Ухвалою суду від 06.12.2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У подальшому, протокольною ухвалою суду від 20.01.2025 року замінено третю особу Службу у справах дітей Фастівської районного державної адміністрації на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради.

Протокольною ухвалою суду від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Разом з тим, 24.04.2025 року до суду надійшла заява від сторін про затвердження мирової угоди, що укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Сторони у судовому засіданні просили затвердити мирову угоду, провадження у справі закрити, вирішити питання про повернення позивачу судового збору.

Представник третьої особи не заперечував проти затвердження мирової угоди.

Згідно ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Суд, проаналізувавши зміст мирової угоди, дослідивши матеріали справи, вважає, що умови мирової угоди суперечать закону, порушують права та інтереси іншої особи, виходять за межі позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 207 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, є не виконуваними, або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Також, виходячи з положень ст.ст. 11,13, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода має відповідати загальним принципам цивільного законодавства та підлягає виконанню.

Отже, за своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами та є завершенням судового провадження.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Тобто, мирова угода є двостороннім правочином, здійснена на вільному волевиявленні сторін, спрямована на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Метою мирової угоди має бути врегулювання спору, що виник між сторонами у справі, тобто спору який є предметом судового розгляду. При цьому, мирова угода має стосуватися лише прав та обов`язків сторін, її умови не мають суперечити закону чи порушувати права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Предметом даного судового розгляду є усунення перешкод участі батька у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування дитини з батьком.

Як вбачається із змісту поданої до суду мирової угоди, сторони погодили порядок та графік участі позивача - ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та усунення перешкод у такому вихованні дитини зі сторони відповідача ОСОБА_3 і з встановленням прав, обов`язків, зобов`язань сторін, викладених у мировій угоді.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Аналізуючи зміст вказаної мирової угоди вбачається, що відповідач повністю погодилась на запропонований позивачем графік спілкування з дитиною та участі батька у її вихованні, вказані у позовній заяві, що свідчить про відсутність спору між батьками як передумови для звернення до суду з даним позовом.

Щодо умов мирової угоди про вчинення відповідачем дій, що стосуються здобуття дитиною освіти, виховання, дозвілля тощо, то такі умови не є формами участі батька у спілкуванні з дитиною, а враховуючи вік дитини станом на час розгляду справи (6 років), більше стосується майбутнього, де пріоритетним є думка самої дитини, а не домовленість батьків, яка буде закріплена у мировій угоді.

Тобто, затвердження мирової угоди у такій редакції не є можливим, адже, розгляд таких даних вимог є передчасним та залежить від думки самої дитини.

Варто окремо також зауважити, що можливість спілкування з дитиною засобами мобільного зв`язку та закріплення на даному етапі годин спілкування доцільним не являється, так як не встановлено, чи наявний у сина сторін особистий телефон.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону, порушує права та охоронювані законом інтереси дитини, а тому у її затвердженні слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3,5, 10-13, 133, 207-208, 255, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 24.04.2025 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, про усунення перешкод участі батька у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування дитини з батьком, - відмовити.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, про усунення перешкод участі батька у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування дитини з батьком.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Осаулова Н.А.

Ухвалу суду проголошено 29.04.2025 року.