КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/3592/25 Головуючий у суді І інстанції Каліушко Ф.А.
Провадження № 22-ц/824/9461/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про продовження строку для усунення недоліків

апеляційної скарги

30 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

20 березня 2025 року безпосереднього до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року, яким у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме подання документів що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

17 квітня 2025 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій остання звертає увагу, що на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.

Також зазначає, що відповідно до вимог статті 318 ЦПК України вона просила встановити факт смерті у зв`язку із збройною агресією в умовах воєнного стану та на тимчасово окупованій території України, що беззаперечно охоплює пункт 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Аналізуючи положення пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», слід дійти висновку, що законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт, тимчасова окупація території України, тощо), яка потягла дію наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджений судом як факт, що має юридичне значення.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою, у якій просила встановити факт смерті її батька - ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у м. Донецьку, її брата - ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у м. Донецьку, її сестри - ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у м. Донецьку, що на даний час є тимчасовою окупованою територією України. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для проведення державної реєстрації їх смерті.

Проте, звертаючись до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця не посилалась і не надала жодного документу, який вказував би на те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 загинули саме внаслідок збройної агресії, конфлікту або тимчасової окупації і таке судом не було встановлено.

Сама по собі смерть осіб на тимчасово окупованій території, не звільняє заявницю від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на вищевказане, відсутні підстави вважати, що в даному випадку ОСОБА_1 має пільги щодо сплати судового збору.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 243/12928/18, провадження № 61-5728св19.

Ураховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у особи, яка подала апеляційну скаргу, пільг щодо його сплати за оскарження судового рішення у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявниці стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

За таких обставин ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір відповідно до вимог ухвали Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до частини першої статті 126 та частини другої статті 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Положеннями статей 185, 357 ЦПК визначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року, які були визначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року, додатково на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 127, 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб