ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/4817/25/25 Доповідач - Гірський Б.О.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря - Панькевич Т.І.,
представників сторін
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,5982 га, кадастровий номер :03:001:0384, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Кип`ячка Тернопільського району Тернопільської області та на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,6 га, кадастровий номер :03:001:0019, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Кип`ячка Тернопільського району Тернопільської області.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн. покладено на позивача ОСОБА_2 .

Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених ОСОБА_1 та пов`язаних з розглядом справи судових витрат на 04 жовтня 2024 року о 15:00 год. та надано ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

01 жовтня 2024 року представником відповідача адвокатом Осівим П.В. подано заяву про: долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат, понесених відповідачем та стягнення з позивача на користь відповідача витрат понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн..

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн..

Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн. покладено на відповідача ОСОБА_1 ..

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 000 грн..

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Бакалець І.Г. просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн..

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Осів П.В. просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідачки витрати понесені на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 17 000 грн..

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково - додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2024 року змінено, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В решті додаткове рішення залишено без змін.

24 березня 2025 року представник відповідача адвокат Осів П.В. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача витрати понесені на отримання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Від представник позивача ОСОБА_2 - адвоката Бакальця І.Г. надійшла заява про зменшення розміру судових витрат, в якій він просить зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката Осіва П.В. з 10 000 грн. до 1 000 грн.

Вважає, що виходячи з характеру правовідносин у цій справі та її складності, обсягу наданих адвокатом відповідача послуг, враховуючи засади цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, фінансовий стан позивача (учасник бойових дій, особа з інвалідністю) та з огляду на розумну потребу судових витрат, реальним розміром таких витрат буде сума 2 000 грн.

При цьому, просить врахувати те, що апеляційна скарга представника відповідача була задоволена частково, а тому вважає, що з позивача на користь відповідача слід стягнути 50% вищезазначеної суми, а саме 1 000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Осів П.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бакалець І.Г. підтримав вимоги заяви про зменшення розміру судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, представником відповідача адвокатом Осівим П.В. на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції було надано: копію Договору про надання правничої допомоги №26/06 від 26.06.2024 року; копію Акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 21.03.2025 року.

Згідно копії Акту прийому-передачі наданих правничих послуг від 21.03.2025 року Адвокат (Осів П.В.) надав Клієнту ( ОСОБА_1 ) наступні правничі послуги: 1) складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи у суді апеляційної інстанції 0,25 години; 2) ознайомлення з матеріалами справи №607/13305/20 0,5 години; 3) пошук та вивчення судової практики для підготовки апеляційної скарги 2 години; 4) складання апеляційної скарги 5 години; 6) участь у одному судовому засіданні, що разом становить 10 000 грн.

Відповідно до пункту 3.2 Договору про надання правничої допомоги, за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції Клієнт виплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі 10 000 грн. (не залежно від обсягу послуг та витраченого Адвокатом часу).

Так, судові витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Дослідивши заяву представника відповідача - адвоката Осіва П.В. про розподіл судових витрат, та вирішуючи чи є розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 10 000 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням заяви представника позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, беручи до увагу те, що апеляційну скаргу відповідача у даній справ було задоволено частково, враховуючи характер правовідносин у цій справі та складність даної справи (оскаржувалося судове рішення про розподіл судових витрат у справі), проаналізувавши обсяг наданих адвокатом відповідача послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва Павла Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.