Провадження № 2/127/6406/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Березовської О. А.

за участі секретаря судового засідання Схабовської І. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» (надалі -ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ») про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством,

УСТАНОВИВ:

30.12.2024 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Піпко А.М., звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1331 від 09.08.2021 в сумі 112 884, 05 грн, з яких: 108 424, 27 грн - основний борг, 3 514, 98 грн - інфляційні втрати, 944, 80 грн - 3% річних.

Позов мотивований тим, що 09.08.2021 між позивачем та ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» укладений договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 1331.

За цим договором позивач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/ або енергії вітру об`ектами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені договором.

Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору №1331 від 09.08.2021 генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача за період з 01.06.2024 по 30.11.2024 було вироблено та передано відповідачу електричну енергію загальною вартістю до сплати 143 970, 33 грн.

Натомість відповідач свої зобов`язання за договором виконав не в повному обсязі, позивачу не було виплачені усієї суми придбаної електроенергії. За період з 01.06.2024 по 30.11.2024 було здійснено оплату на загальну суму 35 546, 06 грн. Станом на 27.12.2024 борг ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» перед ОСОБА_1 становить 108 424, 27 грн. Зазначену суму основного боргу, а також 3 514, 98 грн інфляційні втрати, 944, 80 грн 3% річних, судовий збір в сумі 968, 96 грн і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 9 689, 60 грн позивач просить стягнути з відповідача.

30.12.2024 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим суддею визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 31.12.2024.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2025 відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на відзив.

27.01.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», в якому відповідач позовні вимоги визнавав частково, вказав, що здійснив часткову сплату заборгованості в сумі 59 143, 26 грн до відкриття судом провадження (до 09.01.2025). Залишок заборгованості в сумі 84 827, 08 грн відповідач сплатив після відкриття судом провадження (з 09.01.2025 по 23.01.2025). Відповідач просив закрити провадження в справі в цій частині, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та не стягувати судові витрати.

Щодо штрафних санкцій, посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, просив зменшити неустойку: інфляційні втрати в сумі 3 514, 98 грн та 3% річних в сумі 944, 80 грн.

Щодо стягнення витрат за надану споживачу професійну правову (правничу) допомогу вказав, що представником позивача надано документи, що підтверджують надання послуг на суму 4 844, 80 грн. Відповідач вважає ці витрати непропорційними наданим адвокатом послугам та виконаній роботі і часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) із огляду на складність справи та існуючу сталу практику з розгляду цієї категорії справ, вважає, що сума є завищеною і не відповідає критеріям розумного розміру. Справа є малозначною, розглядається в спрощеному провадженні і витрати на правову допомогу в сумі 9 689, 60 грн є завищеними.

03.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій представник позивача, вказав, що оплата відповідачем основного боргу після подання позовної заяви є підставою для прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог в цій частині , про що він звертається з відповідною заявою і не може бути підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та відсутністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Представник позивача, підтримуючи вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, вказує, що відповідач помилково ототожнив неустойку з передбаченими ст. 625 ЦК України відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання у формі стягнення інфляційних витрат та 3% річних, а тому безпідставно просив їх зменшити, що не передбачено законом. Також вказує, що заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правовую допомогу зводяться до цитування низки положень закону, правових висновків Верховного Суду, рішень ЄСПЛ без посилання на фактичні обставини цієї справи. Відповідач не спростовує заявлену суму витрат на правову допомогу. Представник позивача вважає витрати на правову допомогу обґрунтованими та вважає, що відсутні підстави для їх зменшення.

Крім того, 05.02.2025 представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він вказує, що відповідачем було сплачено на рахунок ОСОБА_1 основну суму боргу у розмірі 108 424, 27 грн, тому позивач просить прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог та стягнути з відповідача за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» приватним домогосподарством №1331 від 09.08.2021 в сумі 4 459, 78 грн, що включає: 3 514, 98 грн - інфляційні втрати, 944, 80 грн - 3% річних, а також 968, 96 грн судового збору та 9 689, 60 грн витрати на правничу допомогу адвоката.

Відповідач правом на надання заперечень не скористався.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 27.07.2021 між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а. с. 11-16).

09.08.2021 сторонами укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1331 (а. с. 16 зворот 19).

Згідно умов цього договору сторони погодили, що споживач зобов`язаний продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг взяв на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені цим договором (Розділ 1 "Предмет договору").

Споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством (п. 2.3 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг протягом 15 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.1 договору).

Постачальник універсальних послуг повинен перерахувати кошти для оплати проданої споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/ або енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок споживача відповідно до заяви-повідомлення (п. 4.2 договору).

На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 09.08.2021 «зелений» тариф становить 5, 3491 грн (п. 4.3 договору).

Пунктом 4.10. вказаного договору сторони визначили, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 5.1 договору постачальник, зокрема, несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію.

Актами купівлі-продажу електричної енергії, підписаними сторонами, підтверджується придбання електричної енергії за розрахункові періоди: з 01.06.2024 по 30.06.2024 на суму 35 625, 53 грн, з 01.07.2024 по 31.07.2024 на суму 35 594, 88 грн, з 01.08.2024 по 31.08.2024 на суму 43 033, 24 грн, з 01.09.2024 по 30.09.2024 на суму 30 335, 56 грн, з 01.10.2024 по 31.10.2024 на суму 22 755, 39 грн, з 01.11.2024 по 30.11.2024 на суму 11 500, 52 грн ( а. с. 20-22).

З Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.06.2024 по 16.12.2024, підписаного сторонами, вбачається заборгованість відповідача в сумі 108 424, 27 грн (а. с. 23).

Відповідач визнав позов частково і сплатив заборгованість в сумі 108 424, 27 грн, що підтверджується платіжними інструкціями ( а. с. 68 -70) та визнається позивачем. В іншій частині відповідач позов не визнає.

Позивач визнав сплату відповідачем основної суми боргу та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята до розгляду.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем оплати за придбану електричну енергію, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 514, 98 грн - інфляційних втрат та 944, 80 грн - 3 % річних.

Отже, сторони скористались своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 49 ЦПК України. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд не вбачає підстав для неприйняття визнання позову представником відповідача в частині основної заборгованості за спірним договором та для неприйняття зменшення розміру позовних вимог представником позивача. Повноваження представників сторін не обмежені, їх дії не суперечать інтересам осіб, яких вони представляють.

Суд не вбачає підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі в частині суми основного боргу, бо позивач не відмовився в цій частині від позову, а зменшив розмір позовних вимог у зв`язку з частковим визнанням позову відповідачем та погашенням ним заборгованості за договором після звернення позивача до суду з позовною заявою.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом установлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством №1331 від 09.08.2021, внаслідок чого позивач нарахував втрати від інфляції та 3% річних на суму заборгованості по платежам за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2024 року станом на 27.12.2024, що становить: 3 514, 98 грн - інфляційні втрати та 944, 80 грн - 3 % річних.

Перевіривши розрахунок нарахування 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем ( а. с. 38 зворот 41), суд дійшов висновку що цей розрахунок арифметично правильний та обґрунтований, позивач вірно визначив розмір 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням суми заборгованості, періоду прострочення, встановлених індексів інфляції.

Відповідач свого розрахунку нарахування 3% річних та інфляційних втрат на спростування наведеного позивачем не надав та наведений позивачем розрахунок не заперечував.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд погоджується з доводами позивача, що відповідач помилкового ототожнив неустойку з передбаченими ст. 625 ЦК України відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання у формі стягнення 3% річних і інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 у справі 6-42цс11).

Відтак, відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968, 96 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9 689, 60 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу він надав договір №6 про надання правової допомоги від 18.11.2024 (а. с. 42 44), ордер (а. с. 45), рахунок №16/12/24/6 від 16.12.2024 про оплату ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги №6 від 18.11.2024 гонорару в сумі 4 844, 80 грн (а.с. 45 зворот), платіжну інструкцію №0.0..1 від 16.12.2024, в якій фактичним платником вказаний ОСОБА_1 та оплата здійснена в сумі 4 844, 80 грн за надання правової допомоги (а. с. 46), Акт №6 приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024 (а. с. 46 зворот), детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а. с. 47).

Предметом договору №6 про надання правової допомоги від 18.11.2024, укладеним між ФОП, адвокатом Піпко А. М. та ОСОБА_2 є надання правової допомоги, зокрема, в судах України усіх рівнів та інстанцій за позовом клієнта до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про стягнення боргу, інфляційних втрат, пені за договором №1331 від 09.08.2021 і пов`язаних з цим питань (п. 1.1.).

Згідно з п. 3.1. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В акті приймання-передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до п. 3.1 цього договору (п. 3.5 договору).

В разі винесення судового рішення у справі на користь клієнта гонорар сплачується адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення в справі (п. 3.6 договору).

Актом №6 приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024 визначено, що за надання правової (правничої) допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 9 689, 60 грн.

З детального опису робіт, виконаних адвокатом вбачається, що під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням адвокатом було виконано: 18.11.2024 - надання правових консультацій і роз`яснень з правових питань у справі; 21.11.2024 підготовка досудової вимоги від 21.11.2024; 17.12.2024 - підготовка адвокатського запиту № 17/12/24/6; 27.12.2024 - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1331 від 09.08.2021 з додатками.

Відповідач, заперечуючи щодо їх розміру, вказує, що витрати на правничу допомогу адвоката непропорційній обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), і з огляду на складність справи та існуючу сталу практику з розгляду цієї категорії справ, сума є завищеною і не відповідає критеріям розумного розміру.

Суд встановив, що заявлені витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги, а також час витрачений адвокатом на виконання процесуальних дій. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором, інфляційних втрат та 3% річних, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; в цій категорії спірних правовідносин, зокрема, щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, наявна усталена судова практика; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат Піпко А. М. надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором та нарахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, розрахунок яких не є складним, відповідач не заперечував факту наявності заборгованості, визнав заборгованість, не заперечував і щодо розрахунків, заявлених до стягнення. Крім того, адвокат брав участь в судовому засіданні 26.02.2025 з 10:04 до 11:43. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заяви відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Керуючись, статтями 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на користь ОСОБА_1 за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1331 від 09.08.2021 кошти в сумі 4 459, 78 грн, з яких: 3 514, 98 грн - інфляційні втрати, 944, 80 грн - 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на користь ОСОБА_1 968, 96 грн судового збору та 8 000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 28.04.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», , місцезнаходження: вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, Вінницька область.

Суддя Олена Березовська