Справа № 214/545/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,
До суду звернулася представник позивача Ющенко В. В. із позовною заявою. Ухвалою суду позов було залишено без руху, недоліки усунуто позивачем, надано уточнену позовну заяву. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд на 11.04.2025, а потім на 25.04.2025.
В судові засідання позивач та/або його представник не з`явився. Під час звернення з позовною заявою представник позивача подала клопотання про те, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просила ухвалити заочне рішення у справі за наявними в матеріалах справи доказами (а. с. 8, 42 зворот). Відповідач був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд, на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, скористався своїм правом відкласти складення повного рішення.
Позов обґрунтований таким. Позивач як надавач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, надав у період з 08.12.2017 до 28.06.2024 роки послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 89 203,98 грн. Позивач виконав свої зобов`язання. Відповідач був власником зазначеної квартири в період з 24.06.2024 до 28.06.2024. Згідно з Договором купівлі-продажу квартири відповідач прийняв на себе обов`язок з оплати комунальних послуг, в тому числі за минулий період з 07.12.2017. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також нарахував інфляційні втрати, 3% річних, плату за абонентське обслуговування та пеню за порушення зобов`язань у розмірі 19 137,58 грн, 6 722,54 грн, 255,60 грн та 834,36 грн відповідно. Усього разом просив стягнути з відповідача 116 154,06 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, в судові засідання не з`явився.
Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Обставина права власності відповідача ОСОБА_1 за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 24.06.2024 року, посвідченим нотаріально (а. с. 49-52).
Згідно з п. 3.3.3. зазначеного Договору покупець ( ОСОБА_1 ) зобов`язався прийняти на себе обов`язок з оплати комунальних послуг з моменту набуття права власності на квартиру; покупцю відомо про наявність боргу по споживанню комунальних послуг, який накопичився у продавця з 07.12.2017 року до моменту посвідчення цього договору, який покупець зобов`язується врегулювати в установленому законом порядку в межах строку позовної давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 509, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення зобов`язань можуть бути, серед іншого, договори та інші правочини.
Отже, відповідач, підписуючи Договір, добровільно та свідомо прийняв на себе обов`язок сплатити заборгованість за комунальні послуги, що накопичилася у продавця за період з 07.12.2017 до 24.06.2024.
Обставина передачі об`єктів теплопостачання у Жовтневому районі м. Кривого Рогу на балансовий облік та в господарське відання ДП «Криворізька теплоцентраль» підтверджується копіями Рішення Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 (а. с. 12), Листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (а. с. 11 зворот), Наказом генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» від 03.09.2013 (а. с. 11 зворот).
Обставини подання теплоносія в будівлю житлового будинку АДРЕСА_2 та припинення такого подання підтверджуються відповідними Актами (а. с. 22-28).
На підставі Детального розрахунку заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , суд встановив, що за період з 08.12.2017 року до червня 2024 року позивач нарахував за послугу постачання теплової енергії 93 219,23 грн, перерахунок складає: -4 015,25 грн. Водночас нарахування після березня 2024 року не здійснювалися, а загальна сума боргу не змінювалася; тобто період заборгованості складає з грудня 2017 року до березня 2024 року включно. Кінцевий залишок заборгованості: 89 203,98 грн. Плата за абонентське обслуговування нарахована за період листопада 2021 та по червень 2024 року; жодного разу не сплачена, тож борг складає 255,59 грн.
Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надав.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Щодо підстав нарахування плати за послугу.
Як встановив суд, заборгованість нарахована за період з 08.12.2017 до березня 2024 року включно.
Користування послугою централізованого опалення у період з 01.04.2014 регулювалося Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (втратив чинність 01.05.2019); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі «Правила 2005 року»); Законом України «Про теплопостачання» (з початку існування відносин між сторонами спору дотепер). Зараз відносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017, введений в дію з 01.05.2019; далі «Закон про ЖКП»), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 (набрали чинності з 04.09.2019; далі «Правила 2019 року»); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі «Правила 2005 року»).
За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (далі «Закон 2004 року» ) від 24.06.2004 в редакції, що діяла в період з 01.04.2014 до втрати чинності цим законом 01.05.2019, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного закону 2004 року споживач був зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з п. 18 Правил 2005 року оплата послуг повинна була здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 35-36 Правил 2019 року розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць; оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором; за бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів; споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Згідно з п. 37 Правил 2019 року споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Закон про ЖКП містить визначення поняття «індивідуальний споживач» - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1).
Отже, для ідентифікації особи як споживача з 01.05.2019 мають бути ознаки користування об`єктом нерухомого майна, отримання послуги для власних потреб та укладення договору.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону про ЖКП, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Крім того, 01.05.2021 було внесено зміни до Закону про ЖКП, яким запроваджено укладання публічного договору приєднання.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону про ЖКП у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону про ЖКП до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Доказів, що співвласники багатоквартирного будинку 3 по мікрорайону 7-й Зарічний прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, суду не надано. Отже, з відповідачем з 01.11.2021 укладений індивідуальний договір про надання комунальної послуги шляхом укладення публічного договору приєднання після його розміщення на сайті позивача.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону про ЖКП, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Частина 5 ст. 13 Закону про ЖКП містить також правило про те, що публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги.
Відповідно до п. 13 актуальних Правил 2019 року індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Резюмуючи регулювання виникнення підстав для оплати за житлово-комунальні послуги, суд дійшов такого висновку:
до 01.05.2019 профільний Закон 2004 року визначав споживача як особу, що отримує послугу, і тому обставина укладення ним договору другорядна і необов`язкова;
у період з 01.05.2019 до 01.05.2021 відповідно до актуального Закону про ЖКП серед критеріїв для визначення споживача, разом з користуванням майном та отриманням послуги, наявний критерій укладення договору; однак стаття 9 цього закону про ЖКП говорить про те, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору;
з 01.05.2021 «автоматичне» отримання комунальної послуги без активного волевиявлення особи на відмову від неї/відмову від укладання договору (внесення змін до нього), актуальний Закон про ЖКП пов`язує з підставою для обов`язку оплати такої послуги.
Доказів відмови від отримання послуги або відмови від укладання договору з боку попередніх користувачів житлово-комунальних послуг відповідач не надав. Він також добровільно прийняв на себе обов`язок з погашення накопиченої попередніми користувачами заборгованості.
Щодо розміру заборгованості за послугу.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону про ЖКП плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:
плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 30 Типового індивідуального договору (Договору) визначено, що плата за послугу постачання теплової енергії складається з:
плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
Згідно з ч. 5 ст. 21 Закону про ЖКП ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.
Згідно з п. 32, 34, 41 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць; плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця; споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
Отже, суд оцінює застосування тарифів, оприлюднених на сайті позивача, як обґрунтоване.
Сума заборгованості підтверджується Детальним розрахунком заборгованості (а. с. 47-48). Відповідач обставину заборгованості та її розміру жодним доказом не спростував. Водночас з детального розрахунку заборгованості за постачання теплової енергії (а. с. 47) суд встановив, що нарахування за відповідну послугу здійснювалося до березня 2024 року включно (наступні місяці після березня 2024 року не включені).
Отже, вимога про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії має бути задоволена частково: у заявленому розмірі, але з урахуванням встановленого судом періоду; плата за абонентське обслуговування має бути задоволена повністю.
Щодо 3% річних, втрат від інфляції та пені.
Позивач також заявив вимоги про: стягнення 3 % річних у розмірі 6 722,54 грн за періоди з 01.02.2018 до 23.02.2022 та з 30.12.2023 до 01.12.2024 включно; втрат від інфляції в розмірі 19 137,58 грн за періоди з грудня 2013 року до січня 2022 року включно та з січня 2024 до жовтня 2024 року включно; стягнення пені за прострочення сплати заборгованості за період з 30.12.2023 до 01.12.2024 року в розмірі 834,36 грн.
Суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Підстава для виникнення у відповідача обов`язку сплатити заборгованість за комунальні послуги саме Договір купівлі-продажу квартири, а не обставина (факт) користування ним такими послугами. У п. 3.3.3. Договору (цитовано вище в цьому рішенні) мова йшла лише про борг за самі комунальні послуги; нічого не зазначено про 3% річних, втрати від інфляції, неустойку (пеню) тощо. Пеня є різновидом неустойки та право на її стягнення передбачене ст. 624 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону про ЖКП, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплатити пеню зобов`язаний споживач послуг. Відповідач у цих відносинах став боржником (на підставі Договору купівлі-продажу), але не споживачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, судовий збір, сплачений позивачем, має бути стягнутий з відповідача у розмірі 2 332,17 грн.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 08.12.2017 року по 31.03.2024 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу 89 203,98 грн (вісімдесят дев`ять тисяч двісті три грн 98 коп), плату за абонентське обслуговування у розмірі 255,60 (двісті п`ятдесят п`ять грн 60 коп) грн, а всього 89 459,58 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять грн 58 коп) грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 2 332,17 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», ідентифікаційний код 00130850, місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 30 квітня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець