Справа № 675/323/25
Провадження № 2/675/329/2025
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2025 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Гонтарук А. С.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ізяславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПАБЛАНКА» про стягнення заборгованості з заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПАБЛАНКА» (далі ТОВ «КАПАБЛАНКА») про стягнення заборгованості з заробітної плати, мотивуючи це тим, що у період з 19 серпня 2024 року по 30 грудня 2024 року позивачка працювала в ТОВ «КАПАБЛАНКА» на посаді молодшого оператора АЗС № 32. 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 була звільнена з ТОВ «КАПАБЛАНКА» за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивачка зазначила, що в день звільнення їй була видана трудова книжка, однак в порушення приписів ст. 47 КЗпП України ОСОБА_1 не були видані копії наказу про звільнення та письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України в день звільнення їй не була виплачена заробітна плата за листопад, грудень 2024 року та компенсація за невикористану відпустку в сумі 18755,19 грн. Факт нарахування позивачці заробітної плати та відрахувань, проведених з нарахованих сум, підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осібплатників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, факт невиплати заробітної плати підтверджується листом Державної служби з питань праці Центрально-Західного міжрегіонального управління від 24 лютого 2025 року. У відповідності з вимогами ст. 117 КЗпП України позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. При обчисленні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачка керувалась вимогами ст. 27 Закону України «Про оплату праці» таправилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, брала для розрахунку суми заробітної плати за жовтень та листопад 2024 року з Відомостей з Державного реєстру фізичних осібплатників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору. Таким чином, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати в сумі 18755,19 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15968,64 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «КАПАБЛАНКА» в судове засідання за повторним викликом не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням, яку отримала уповноважена особа; відзиву на позов не подав, жодних заяв суду не надав.

За таких обставин суд вважає, що ТОВ «КАПАБЛАНКА» належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 23 квітня 2025 року, занесену до протоколу, без виготовлення окремого документу.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Допитавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (відповідно до преамбули цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

ОСОБА_1 з 19 серпня 2024 року працювала в ТОВ «КАПАБЛАНКА» на посаді молодшого оператора АЗС № 32; 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 була звільнена з ТОВ «КАПАБЛАНКА» за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується відомостями про роботу, зазначеними у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , копія якої додана до матеріалів справи.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осібплатників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24 лютого 2025 року, копія яких додана до матеріалів справи, ТОВ «КАПАБЛАНКА» нарахувала ОСОБА_1 заробітну плату за жовтень 2024 року в сумі 10223, 45 грн (після проведених відрахувань 8229,88 грн), за листопад 2024 року в сумі 8684,10 грн (після проведених відрахувань 6990,70 грн), за грудень 2024 року в сумі 15278,56 грн (після проведених відрахувань 11764,49 грн).

Відповідно до листа № ЦЗ/2/236-ЗВ-25 від 24 лютого 2025 року Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці встановлено, що ТОВ «КАПАБЛАНКА» не виплатило ОСОБА_1 заробітну плату за листопад 2024 року в сумі 6990,70 грн та за грудень 2024 року (в тому числі за невикористану відпустку) в сумі 11764,49 грн, а всього в сумі 18755,19 грн.

Зважаючи на вказане, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів проведення виплати заробітної плати ОСОБА_1 станом на день розгляду справи, суд вважає, що з ТОВ «КАПАБЛАНКА» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суми невиплаченої заробітної плати за листопад-грудень 2024 року.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили.

Сума середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні (стаття 117 КЗпП України), яка підлягатиме стягненню, має визначатися за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно пункту 2 Порядку у всіх інших випадках, крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Згідно пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці, що передували звільненню, становила 8229,88 грн в жовтні 2024 року та 6990,70 грн в листопаді 2024 року. Отже середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 8229,88 грн + 6990,70 грн = 15220,58 грн : 61 день = 249,51 грн.

ОСОБА_1 просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на день подачі позову до суду 249,51 грн х 64 дні =15968,64 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів виплати заробітної плати позивачці у встановлені законом строки, суд знаходить за доцільне стягнути з ТОВ «КАПАБЛАНКА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, суд знаходить, що з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3028 грн х 2 вимоги = 6056 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 116,117 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 21 грудня 2019 року органом 6820, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПАБЛАНКА» (місце знаходження 29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 5, ) про стягнення заборгованості з заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПАБЛАНКА» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за період з 01 листопада 2024 року по 30 грудня 2024 року в розмірі 18755,19 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів в розмірі 15968,64 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПАБЛАНКА» 6056 грн судового збору (отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0 026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 28 квітня 2025 року.

Суддя: О. С. Янішевська