Справа № 570/5039/24
Номер провадження 4-с/570/1/2025
УХВАЛА

21 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судових засідань Ганцева В.В.,

учасники справи, які були присутні в судовому засіданні, перед видаленням суду для ухвалення:

скаржник (боржник): ОСОБА_1 ,

представник скаржника: ОСОБА_2 ,

представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шимко К.В.

представник стягувача ОСОБА_3 : Якобчук П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з майна боржника,-

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність в.о.начальника Рівненського районного відділу ДВС ГУ юстиції у Рівненській області Гуменюка А.А..

Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.

Позиція скаржника.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 вказує, що на його звернення про усунення перешкод у праві володіння майном, яке обтяжено постановою про арешт державного виконавця Котвицької О.В. від 05 березня 2014 року № 36215961 шляхом виключення записів №13947195 від 06 березня 2014 року та №4891329 від 06 березня 2014 року з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна Рівненським районним відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області листом №44365 повідомлено про відсутність підстав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для винесення постанови про скасування арешту.

Лист №44365 від 04 липня 2024 року отримано 27 вересня 2024 року.

Вважає, що орган влади передчасно прийняв рішення та не врахував той факт, що: виконавчі провадження закрито, а виконавчий документ повернуто стягувачу; притензій з 2012 року стягувач не пред`являв; згідно рішень судів заборгованість відсутня; тривале та безпідставне обтяження майна порушує майнові права власника майна.

Так, згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі №570/2418/19 зобов`язано ДВС скасувати арешт на усе майно у зв`язку із закриттям ВП та відсутністю претензій зі сторони стягувача протягом тривалого часу.

Згідно ухвали від 24 червня 2020 у справі №1716/2078/2012 ДВС зобов`язано скасувати арешт на усе майно боржника.

Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2022 року у справі №570/3932/21, судом встановлено відсутність підстав для задоволення позову божника про скасування арешту, оскільки повторне зняття арешту не передбачено законом, а арешт на усе майно уже скасовано судами в межах справ №570/2418/19 та №1716/2078/2012.

Зазначає, що незважаючи на наведене, ДВС не скасувала арешт, чим порушує його майнові права, з огляду на наведене просить:

1) Визнати бездіяльність Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні №36215961, не виключенні записів №13947195 від 06 березня 2014 року та №4891329 від 06 березня 2014 року з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна - протиправною.

2) Зобов`язати Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна:

- номер запису про обтяження: 13947195, дата державної реєстрації: від 06 березня 2014року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: все нерухоме майно;

- номер запису про обтяження: 4891329, дата державної реєстрації: від 06 березня 2014року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Позиція Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

10 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання представника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення від 20 січня 2022 року у справі №570/2332/21 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Дане клопотання обґрунтоване тим, що предметом оскарження є арешт нерухомого майна, що накладений в межах виконавчого №36215961 при примусовому виконанні виконавчого листа №1716/2078/2012 від 26 жовтня 2012 року, виданого Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 145258,20 грн постановою від 05 березня 2014 року державним виконавцем Котвицькою О.В., на виконання якої внесено записи №13947195 та №4891329 від 06 березня 2014 року. Представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюк Андрій Анатолійович зазначає, що у 2021 році у Рівненському районному суді Рівненської області розглядалася суддею Кушнір Н.В. справа №570/3932/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області покликаючись на відсутність у нього боргу перед ОСОБА_3 та необхідністю зняття арешту з його майна, що накладений державним виконавцем Котвицькою О.В. у виконавчому провадженні №36215961 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1716/2078/2012 від 26 жовтня 2012 року, виданого Рівненським районним судом Рівненської області. Рішенням №570/3932/21 від 20 січня 2022 року Рівненським районним судом Рівненської області відмовлено у позові ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2024 року прийнято до провадження скаргу та призначено судове засідання на 10 жовтня 2024 року.

10 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання представника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича про перенесення справи на іншу дату.

20 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання представника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича про залучення співвідповідача.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2024 року залучено до участі у розгляді скарги ОСОБА_3 , розгляд скарги відкладено на 14 січня 2025 року.

14 січня 202 року представник скаржника адвокат Віднік Алли Михайлівна через канцелярію суду подала заяву про доручення доказів.

05 березня 2024 року до суду надійшло клопотання головного державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шимко Катерини Віталіївни про перенесення справи на іншу дату.

05 березня 2024 року ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи.

06 березня 2024 року представник скаржника адвокат Віднік Алли Михайлівна через канцелярію суду подала заяву про вручення ОСОБА_3 клопотання від 14 січня 2025 року із додатками, у зв`язку із поверненням поштового відправлення (квитанція укрпошти долучається).

19 березня 2025 року в приміщенні суду Бабичу Сергію Миколайовичу вручено документи по справі, що підтверджується його розпискою на заяві від 06 березня 2025 року.

Позиції учасників справи в судовому засіданні, яке відбулося 21 березня 2025 року.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Віднік Алли Михайлівна підтримали скаргу, з підстав зазначених у ній та просили суд визнати бездіяльність Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправною та виключити з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна.

Представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтримала позицію викладену у клопотаннях та відповіді.

Представник ОСОБА_3 адвокат Якобчук Павло Олександрович заперечив проти задоволення даної скарги, зазначив, що підстав для визнання бездіяльності протиправною та виключення обтяжень немає, оскільки відсутні документи, які підтвердили відсутність заборгованості. При цьому вказав, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розглянувши заяву ОСОБА_4 , в межах компетенції у відповіді №44365 від 04 липня 2024 року повідомив, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №36215961 з примусового виконання виконавчого листа №1716/2078/2012 від 28 червня 2017 року, виданого Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 145258,20 грн. У відповіді зазначається, що 17 січня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 14 лютого 2013 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника; 05 березня 2014 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника; 30 грудня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Покликаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження » зазначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Також вказується, що всупереч розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 04 квітня 2012 року ОСОБА_1 до заяви не долучено документів чи копій документів, що підтверджують обставини за умови яких арешт підлягає зняттю, а тому у державного виконавця відсутні підстави щодо зняття арешту.

Оскільки суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими (Постанова КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц (61-6892св23)), в межах розгляду даної скарги судом проаналізовано процесуальні рішення, винесені першою та апеляційною інстанціями в межах розгляду справи про стягнення грошових коштів за договором позики та вирішення питань, пов`язаних із виконанням рішення у цивільній справі №1716/2078/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2012 року у справі №1716/2078/2012 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 143 820 грн - грошові кошти за договором позики, 1545 50 грн - судові витрати, а всього 145 365 грн 50 коп.

17 січня 2013 року відкрито виконавче провадження №36215961 з виконання виконавчого листа № 1716/2078/2012від 26 жовтня 2012 року, яке повернуте 30 грудня 2015 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Як вбачається з ВП- спецрозділ від 22 грудня 2022 року, виконавче провадження №3621561 завершено.

В межах даного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Хорхолюк Я.С. від 14 лютого 2013 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження та постановою старшого державного виконавця Котвицькою О.В. від 05 березня 2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 418889282 від 20 березня 2025 року вбачається, що на виконання постанови старшого державного виконавця Котвицької О.В. від 05 березня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 06 березня 2024 року внесено два записи про обтяження на все майно ОСОБА_1 , а саме: державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації Левчуком Юрієм Сергійовичем внесено запис про обтяження №13947195 та державним реєстратором Рівненського районного управління юстиції Савчук Ларисою Борисівною внесено запис про обтяження №4891329 (спеціальний розділ).

- Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі №570/2418/19 позов ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про зняття арешту з майна - задоволено повністю. Скасовано арешт майна ОСОБА_1 , що був накладений постановою старшого державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Хорхолюка Я.С. від 14 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № 36215961, з примусового виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_3 .

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що у Рівненському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 36215961 з виконання виконавчого листа № 1716/2078/2012, виданого 26 жовтня 2012 року Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 145365,50 грн. на користь ОСОБА_3 .

Постановою старшого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Хорхолюк Яною Станіславівною від 14 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № 36215961 з примусового виконання виконавчого листа № 1716/2078/2012, виданого 26 жовтня 2012 року Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 145365,50 грн. на користь ОСОБА_3 , накладено арешт на все належне ОСОБА_1 майно.

30 грудня 2015 року постановою державного виконавця Корнійчука Олексія Віталійовича, виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час відповідних правовідносин).

Мотивуючи рішення, суд вказав, що з часу повернення стягувачеві виконавчого листа і до часу звернення позивача до суду стягувач не звертався до Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з заявою про прийняття виконавчого листа до виконання з метою проведення виконавчих дій щодо стягнення боргу.

З часу повернення стягувачеві виконавчого листа і до часу звернення позивача до суду з зазначеним позовом минули строки для повторної подачі виконавчого листа до виконання (минуло більше трьох років), а стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також суд зазначив, що арешт на майно не може тривати невизначений проміжок часу. Тож, наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись цим.

-Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2020 року у справі №1716/2078/2012 (провадження 2-зз/570/3/20) скасовано заходи забезпечення позову, що були вжиті відповідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2012 року, а саме: скасовано арешт майна ОСОБА_1 , зокрема будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 .

- Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2022 року у справі №570/3932/21 відмовлено у позові ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна.

В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що арешт всього майна позивача, який було накладено при примусовому виконанні виконавчого листа № 1716/2078/2012, виданого 26 жовтня 2012 року скасовано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі №570/2418/19, яке набрало законної сили.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок дій виконавця у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника.

Таким чином, суд констатував відсутність підстав для повторного зняття арешту з майна позивача, який вже було знято рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі №570/2418/19 та ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 червня 2020 року у справі №1716/2078/2012.

- Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2022 роз`яснено рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у цивільній справі №570/2418/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна про наступне.

«Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі № 570/2418/19 був скасований арешт з усього майна боржника ОСОБА_1 при примусовому виконанні рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 . Додаткових рішень судів та додаткових звернень ОСОБА_1 за судовим захистом для зняття арешту з усього свого майна в межах різних виконавчих проваджень, відкритих Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у різні періоди при примусовому виконанні рішення Рівненського районного суду Рівненської області 26 жовтня 2012 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 не потребує, адже судом встановлено факт відсутності претензій стягувача до боржника».

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року задоволено апеляційну скаргу Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), скасовано ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2022 року та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі № 570/2418/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна.

Як встановлено апеляційним судом, предметом розгляду у справі № 570/2418/19 при ухваленні 18 липня 2019 року рішення Рівненським районним судом Рівненської області було питання зняття арешту, що був накладений постановою державного виконавця Хорхолюк Я.С. № 36215961 від 14 лютого 2013 року. Натомість, оскаржувана ухвала Рівненського районного суду від 29 листопада 2022 року містить роз`яснення про те, що рішення суду № 570/2418/19 від 18 липня 2019 року стосувалося усіх арештів, що були накладені на майно боржника державними виконавцями при примусовому виконанні виконавчого листа № 1716/2078/2012. Таке роз`яснення фактично вносить зміни до рішення суду від 18 липня 2019 року у справі № 570/2418/19, та стосується дослідження обставин, які не були предметом судового розгляду, що прямо заборонено нормами статті 271 ЦПК України.

Тож, за наведених обставин, апеляційний суд прийшов до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, які регулюють порядок та межі розгляду судом заяви про роз`яснення судового рішення.

-Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2023 року у справі №1716/2078/2012 (провадження № 6/570/43/2023) відмовлено у заяві адвоката Якобчука Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа то поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В межах розгляду даної справи, суд зазначив, що у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків виправдовують втручання у принцип res judicata. Тож, дійшов висновку, що вимога заявника про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є безпідставною та такою, що порушує гарантоване право на справедливий суд.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2024 року ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2023 року у справі №1716/2078/2012 залишено без змін.

В своїй постанові, апеляційний суд підтвердив правильність висновку місцевого суду про відсутність поважних причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що заявник просив про видачу дублікату виконавчого листа від 28.06.2017 року, проте такого виконавчого листа не існує, оскільки у вказаній справі № 1716/2078/2012 виконавчий лист було видано Рівненським районним судом 26.10.2012 року.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Щодо доводів ОСОБА_1 та його представника адвоката Віднік Алли Михайлівна про визнання бездіяльності Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправною та виключення з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна.

Згідно з ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 26 жовтня 2012 року № 1716/2078/2012, пред`явлення його до виконання та повернення стягувачеві були врегульовані Законом України № 606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

За змістом ст.11 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із ст. 48 цього Закону.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України № 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

За ч.1, 2 п. 1 ч.4 ст. 12 Закону України № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в ч.1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1404-III виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Крім того, наслідки завершення виконавчого провадження, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу встановлені пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року №489/20802 (в редакції на час повернення виконавчого листа стягувачу), яким передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

З наведеної норми встановлено, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець повинен, зокрема, зазначити наслідки завершення відповідного виконавчого провадження, зокрема зняття арешту з майна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи арешт з майна боржника не було знято.

17 січня 2013 року державними виконавцями винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №36215961 з примусового виконання виконавчого листа №1716/2078/2012 від 26 жовтня 2012 року, виданого Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 145258,20 грн та 30 грудня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані виконавчі дії державними виконавцями, здійснювалися на підставі Закону № 606-XIV.

Оскільки виконавчий лист №1716/2078/2012 від 26 жовтня 2012 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 36215961 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 145258,20 грн було повернуто стягувачу 30 грудня 2015 року, то повторно пред`явити його до виконання стягувач міг у строк до 30 грудня 2018 року.

Однак, ОСОБА_3 у встановлений строк не було повторно пред`явлено виконавчий лист до примусового виконання.

Більше того, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2023 року у справі №1716/2078/2012 (провадження № 6/570/43/2023), залишеною постановою Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2024 року без змін, відмовлено у заяві адвоката Якобчука Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа то поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, апеляційний суд звернув увагу, що заявник просив про видачу дублікату виконавчого листа від 28.06.2017 року, проте такого виконавчого листа не існує, оскільки у вказаній справі № 1716/2078/2012 виконавчий лист було видано Рівненським районним судом 26.10.2012 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розглядаючи заяву ОСОБА_4 , у своїй відповіді №44365 від 04 липня 2024 року невірно зазначив, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №36215961 з примусового виконання виконавчого листа №1716/2078/2012 від 28 червня 2017 року, виданого Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 145258,20 грн.

Слід зазначити, що Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, всупереч п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, помилково покликається та застосовує норми Закону № 1404-VIII, оскільки виконавче провадження завершено до набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року, а після набрання чинності цим Законом державними виконавцями виконавче провадження повторно не відкривалося та жодні виконавчі дії не вчинялися.

Аналогічну позицію, суд висловлює щодо застосування положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року зі змінами.

В той же час, ОСОБА_1 , в межах судових справ №570/2418/19 та №570/3932/21 неодноразово просив суд зняти арешт з його майна, накладеного в межах виконавчого провадження №36215961.

Відтак, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2018 року у справі №570/2418/19 скасовано арешт. При цьому судом зазначено, що з часу повернення стягувачеві виконавчого листа і до часу звернення позивача до суду з зазначеним позовом минули строки для повторної подачі виконавчого листа до виконання (минуло більше трьох років). Стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначені обставини свідчать про те, що стягувач не має претензій до боржника позивача у справі. А тому слушними є пояснення позивача про те, що він добровільно розрахувався з боржником, у зв`язку з чим останній не має претензій до позивача. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись цим. Арешт на майно не може тривати невизначений проміжок часу. Дане рішення набрало законної сили.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2022 року у справі №570/3932/21 відмовлено у позові ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна. В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що арешт всього майна позивача, який було накладено при примусовому виконанні виконавчого листа № 1716/2078/2012, виданого 26 жовтня 2012 року скасовано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі №570/2418/19, яке набрало законної сили.

Слід зазначити, на розгляді Рівненського районного суду Рівненської області перебувала заява адвоката Якобчука Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2023 року у справі №1716/2078/2012 (провадження № 6/570/43/2023), залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2024 року - відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В межах розгляду справи про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суди констатували, що поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за умови недоведеності заявником поважності причин порушило б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, що є складовою верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Згідно з положеннями ст.41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, застосування арешту майна боржника, як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Вказані норми визначають непорушність права власності та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

В межах розгляду даної скарги, суд бере до уваги, що виконавче провадження завершено 30 грудня 2015 року; виконавчий лист ОСОБА_3 повторно до примусового виконання не пред`являвся; строки його пред`явлення до виконання закінчилися; суд у справі № 570/3932/21 відмовив у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання; суд у справі № 570/2418/19 констатував відсутність необхідності та доцільності збереження арешту, накладеного державними виконавцями, з метою виконання судового рішення.

За відсутності відкритого виконавчого провадження та правової підстави для продовження примусового виконання судового рішення, суд приходить до переконання про наявність підстав визнання протиправною бездіяльність Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні №36215961, не виключенні записів обтяження нерухомого майна №13947195 від 06 березня 2014 року та №4891329 від 06 березня 2014 року з Державного реєстра речових прав на нерухоме майно.

Факт обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 протягом 12 років є втручанням у вільне володіння, користування та розпорядження майном, а з 31 грудня 2015 року (після завершення виконавчого провадження) та 31 грудня 2018 року (після спливу строку для повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання) містить ознаки невиправданого втручання у право на мирне володіння власником своїм майном, захищеного Конституцією України та Першим протоколом до Конвенції.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання про обґрунтованість скарги та наявність підстав її задоволення.

Щодо доводів представника ОСОБА_3 адвоката Якобчука Павла Олександровича про розгляд даної справи за правилами адміністративного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносинах, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (стаття 19 КАС України).

Тому загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 27 березня 2019 року у справі № 638/14011/16-ц (провадження № 14-656цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18).

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК України, КАС України, Господарського процесуального кодексу України), так і Законом № 1404-VIII.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відтак за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

В межах даної справи, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконною бездіяльність Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання виключення з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна.

Тобто, скарга подана в порядку ст. 447 ЦПК України, в якій оскаржує бездіяльність органу державної виконавчої служби в процедурі виконання судового рішення, ухваленого в цивільній справі. Тож, скарга правомірно подана до суду, який ухвалив судове рішення, а саме до Рівненського районного суду Рівненської області, як суду цивільної юрисдикції.

З огляду на викладене вище, суд відхиляє доводи представника ОСОБА_3 адвоката Якобчука Павла Олександровича та визнає їх необґрунтованими.

Щодо доводів Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюк Андрій Анатолійович у клопотанні просив закрити провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення від 20 січня 2022 року у справі №570/2332/21 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна.

Відтак, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2022 року у справі №570/3932/21 відмовлено у позові ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна. В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що арешт всього майна позивача, який було накладено при примусовому виконанні виконавчого листа № 1716/2078/2012, виданого 26 жовтня 2012 року скасовано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі №570/2418/19, яке набрало законної сили.

Разом з тим, суд бере до уваги рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які також мають преюдиційне значення для вирішення питання про закриття провадження у справі.

В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2022 роз`яснено рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у цивільній справі №570/2418/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна та вказано про скасування арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 при примусовому виконанні рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 .

Однак, в межах розгляду апеляційної скарги, поданої Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) постановою Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року скасовано ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2022 року та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року у справі № 570/2418/19. Як встановлено апеляційним судом, предметом розгляду було зняття арешту, що був накладений постановою державного виконавця Хорхолюк Я.С. № 36215961 від 14 лютого 2013 року. Натомість, оскаржувана ухвала Рівненського районного суду від 29 листопада 2022 року містить роз`яснення про те, що рішення суду № 570/2418/19 від 18 липня 2019 року стосувалося усіх арештів, що були накладені на майно боржника державними виконавцями при примусовому виконанні виконавчого листа № 1716/2078/2012. Тож, апеляційний суд вказано, що таким роз`ясненням судом фактично внесено зміни до рішення суду від 18 липня 2019 року у справі № 570/2418/19, та стосується дослідження обставин, які не були предметом судового розгляду, що прямо заборонено нормами статті 271 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується, що внесені 06 березня 2024 року на виконання постанови старшого державного виконавця Котвицької О.В. від 05 березня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, записи про обтяження на все майно ОСОБА_1 , державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації Левчуком Юрієм Сергійовичем запис про обтяження №13947195 та державним реєстратором Рівненського районного управління юстиції Савчук Ларисою Борисівною запис про обтяження №4891329 (спеціальний розділ) не були предметом розгляду у судових справах.

З огляду на викладене вище, підстави для закриття провадження у справі відсутні, а тому суд приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13, 18, 76-81, 89, 255, 258, 263, 354,451 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання представника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні №36215961, не виключенні записів №13947195 від 06 березня 2014 року та №4891329 від 06 березня 2014 року з відповідних державних реєстрів обтяження нерухомого майна протиправною.

Зобов`язати Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Державного реєстра речових прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна:

- номер запису про обтяження: 13947195, дата державної реєстрації: від 06 березня 2014року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: все нерухоме майно;

- номер запису про обтяження: 4891329, дата державної реєстрації: від 06 березня 2014року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гладишева Х.В.