Дата документу 28.04.2025 Справа № 336/89/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/89/25 Головуючий у 1-й інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/651/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 подав цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000355.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у СВ ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000355 від 28.07.2024 року. Відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства цивільний позов у кримінальному провадженні має бути поданий до початку судового розгляду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 завдав йому моральну шкоду внаслідок вчинення злочину, просив суд стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без руху.

Ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху мотивовано тим, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 175 ЦПК України. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача 5 000,00 грн. розмір моральної шкоди, однак не зазначає доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач не наводить доказів, чому саме такий розмір моральної шкоди він визначає.

Суд першої інстанції також вказав, що упозовній заяві позивач, в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначив відомостей щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім іншого, у позовній заяві позивач вказує, що у СВ ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000355 від 28.07.2024, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства цивільний позов у кримінальному провадженні має бути поданий до початку судового розгляду, що він і робить. Позивач не вказує, які результати розгляду такого кримінального провадження. Який статус позивач має в даному кримінальному провадженні, чи подав позивач позов у кримінальному провадженні тощо.

За нормою п. 5 ч. 3, ч. 6 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позивач, звертаючись до суду, вказує про те, що наразі триває досудове розслідування кримінального провадження, яке здійснюється відділом ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, і він подає цивільний позов у кримінальному провадженні. Позивачем у цій справі обставин на виконання ч. 7 ст. 128 КПК України (за змістом позовної заяви) не повідомлено, як не повідомлено і про існування вироку у кримінальному провадженні на час звернення до суду, яким встановлено вину певної особи.

Ухвала судді від 09 січня 2025 року позивачу направлена на адресу, зазначену у позовній заяві.

17.01.2025 року на виконання вимог ухвали на адресу районного суду від позивача надійшла позовна заява з додатками.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу «за місцем призначення, а саме слідчому судді, а не цивільному, і розглядати її не як цивільний позов, а як цивільний позов у кримінальному провадженні».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 28.07.2024р. він у своєму під`їзді отримав кульове поранення з вогнепальної зброї, як потім встановило слідство, від мешканця його під`їзду по прізвищу ОСОБА_2 . Він та його мати викликали поліцію та ШМД, остання відвезла його до КНП "МЛЕ та ШМД ЗМР, де йому обробили рану та вкололи антибіотики. Також надали довідку, в якій був зазначений діагноз: кульове поранення правого стегна та сідниці. Далі він лікувався амбулаторно у хірурга та лікаря - невролога за місцем свого проживання.

28 липня 2024 року ВД ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження № 0000355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

25 вересня 2024 року дізнавач ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області закрила це кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

29 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя постановив ухвалу на його користь. Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасував постанову дізнавача ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження і направив кримінальне провадження на дорозслідування.

ОСОБА_1 після того, як кримінальне провадження було направлено на дорозслідування, подав до суду 4 позовних заяви, одна з яких була про відшкодування моральної шкоди за наклеп та ображення.

Звертає увагу, що ним була подана заява до голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, що усі 4 позовні заяви - цивільні позови у кримінальному провадженні. Він подає цивільний позов у кримінальній справі до вироку суду.

Учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо повернення заяви позивачеві.

В силу вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 2 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 28.04.2025 року.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не усунуті недоліки позовної заяви, що унеможливлює прийняття судом та розгляд відповідного позову, у зв`язку із чим позовна заява підлягає визнанню її неподаною та поверненню позивачу.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Суд встановив, що ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000355.

Підстави та порядок подання цивільного позову у кримінальному провадженні врегульовано статтею 128 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Аналіз змісту указаної норми свідчить про те, що:

- правом пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні наділена особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, що кореспондується із визначенням поняття «потерпілий», яке викладено у частині першій статті 55 КПК України (потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди);

- такий цивільний позов пред`являється під час кримінального провадження до початку судового розгляду, тобто цивільний позов подається до органу досудового розслідування або до суду, в якого на розгляді перебуває кримінальне провадження;

- цивільний позов у кримінальному провадженні пред`являється до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тобто обставини щодо статусу потерпілого у кримінальному провадженні для пред`явника цивільного позову (цивільного позивача), обставини щодо статусу підозрюваного та/або обвинуваченого у кримінальному провадженні для особи, до якої подано цивільний позов, а також визначення місця де перебуває на розгляді кримінальне провадження є визначальними для правильного вирішення прийнятності цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За вимогами пунктів 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції встановив, серед іншого, такі недоліки позовної заяви: цивільний позов у кримінальному провадженні подається до органу досудового розслідування або суду, в якого на розгляді перебуває кримінальне провадження, однак позивач не надав доказів на підтвердження того, що кримінальне провадження № 0000355 перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, що є єдиною підставою для подання цього позову до указаного суду і його розгляду цим судом; позивачем не зазначено чи прийнято процесуальне рішення органами досудового розслідування за результатами розгляду спірного кримінального провадження щодо нього, чи має він статус потерпілого у кримінальному провадженні, що є підставою для подання останнім відповідного цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000355.

17.01.2025 року на виконання вимог ухвали суду першої інстанції на адресу районного суду від ОСОБА_1 надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із позовною заявою, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2024 року, якою скаргу ОСОБА_1 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Шостак Анастасії Ігорівни від 25 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000355 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - задоволено. Скасовано постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Шостак Анастасії Ігорівни від 25 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000355 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000355 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повернуто сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для продовження досудового розслідування.

Суд першої інстанції установив, що визначені ухвалою суду недоліки вказаної позовної заяви позивачем не усунуло.

Відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Установивши у цій справі, що ОСОБА_1 не усунуло недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд першої інстанції обґрунтовано визнав її неподаною та повернув заявнику.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки за встановлених судом обставин цієї справи під час вирішення питання про прийняття цивільного позову у кримінальному провадженні ОСОБА_1 не підтвердив свій статус потерпілого у відповідному кримінальному провадженні, статус підозрюваного та/або обвинуваченого у кримінальному провадженні особи, яка визначена ним відповідачем у цьому цивільному позові, а також того, що кримінальне провадження перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, що в сукупності є необхідним для прийняття судом до провадження відповідного цивільного позову.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2024 року у справі № 524/8208/23, провадження № 61-3213св24.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із судовим рішенням суду першої інстанції, а також до помилкового визначення заявником характеру спірних правовідносин, і такі доводи не дають передбачених законом підстав для скасування оскарженого судового рішення, яке відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Колегія суддів у цій справі не установила порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Положення КПК України, які регулюють підстави та порядок розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні не містять окремих статей, які закріплюють вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, однак передбачають бланкетну норму, яка відсилає до відповідних положень ЦПК України та визначає, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства (частина четверта статті 128 КПК України).

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, яка пред`являється у порядку цивільного судочинства визначені статтями 175, 177 ЦПК України, а наслідки недотримання учасником справи відповідних вимог - статтею 185 ЦПК України, які суд першої інстанції у цій справі застосував правильно.

Тому доводи скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не підтвердилися.

Доводи скарги про те, що внаслідок вчинення відповідачем злочину позивачу завдано моральну шкоду, що, на думку заявника, залишено без уваги судом першої інстанції, не стосуються висновків, які стали підставою для ухвалення оскарженої ухвали про визнання неподаною та повернення позивачу позовної заяви.

Безпідставними також є доводи скарги про з порушенням предметної підсудності. Указаний цивільний позов у кримінальному провадженні судом не прийнято до розгляду, позовну заяву визнано неподаною з підстави недотримання ОСОБА_1 вимог ЦПК України та повернуто заявнику.

Зазначені заявником доводи у взаємозв`язку із дослідженими судом фактичними обставинами щодо визнання неподаною позовної заяви та її повернення у кримінальному провадженні не дають апеляційному суду підстав вважати, що оспорений висновок суду є непропорційним втручанням у право заявника на доступ до правосуддя або що цей висновок не є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення принципу верховенства права, оскільки повернення відповідного цивільного позову є наслідком невиконання заявником легітимних та пропорційних вимог чинного процесуального закону.

Крім того, суд першої інстанції роз`яснив заявнику, що відповідно до положень частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (CASE «RUIZ TORIJA V. SPAIN», серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 28 квітня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко