Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Бедьо В.І., за участі секретаря судового засідання Меклеш В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду у місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

12 січня 1989 року між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачкою, ОСОБА_3 , виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області був зареєстрований шлюб (актовий запис № 1).

Від цього шлюбу спільних дітей не мають. Спільно прожили біля п?яти років, однак, за скоєння кримінального правопорушення, позивачу було призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відбуваючи покарання, йому стало відомо, що відповідач проживає з іншим чоловіком, а тому, після відбуття терміну покарання, до відповідача не повернувся і з тих пір вони не підтримують шлюбних стосунків та припинили будь-яке спілкування.

Фактично, шлюб між позивачем та відповідачкою існує лише формально, що суперечить інтересам позивача. Позивач на даний час познайомився з самотньою жінкою і має намір укласти шлюб. Примирення між ними є неможливим, оскільки позивач абсолютно не зацікавлений у збереженні сім?ї та в існуванні цього шлюбу. Спору з приводу поділу спільного майна між ними не існує. Також, позивач вважає, що з огляду на те, що сім?я вже фактично розпалася, вжиття судом заходів для примирення сторін є недоцільним.

В судове засідання учасники не з`явилися. Через канцелярію суду представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

12 січня 1989 року між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачкою, ОСОБА_3 , виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області був зареєстрований шлюб (актовий запис № 1). Від цього шлюбу спільних дітей не мають. Спільно прожили біля п?яти років, однак, за скоєння кримінального правопорушення, позивачу було призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Відбуваючи покарання, йому стало відомо, що відповідач проживає з іншим чоловіком, а тому, після відбуття терміну покарання, до відповідача не повернувся і з тих пір вони не підтримують шлюбних стосунків та припинили будь-яке спілкування.

Судом також встановлено, що фактично, шлюб між позивачем та відповідачкою існує лише формально, що суперечить інтересам позивача. Примирення між ними є неможливим, оскільки позивач абсолютно не зацікавлений у збереженні сім?ї та в існуванні цього шлюбу. Спору з приводу поділу спільного майна між ними не існує.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином суд вважає, що сім`я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 197-200, 223, 133, 141-143, 247, 259-268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115. Сімейного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 січня 1989 року виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (актовий запис № 1) - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І.Бедьо