_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 496/1722/17
Провадження № 2/947/1306/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,

представника відповідача Ляха І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

01 червня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 55894,51 доларів США та судові витрати по справі у розмірі 22128,73 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 31.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2007/38-27/28. Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.1 Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідачка своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, у звязку із чим утворилась заборгованість у розмірі 55894,51 доларів США, через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано судді Горяєву І.М.

Ухвалою судді від 02.06.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 55894,51 доларів США, з них: 24987,75 доларів США сума заборгованості за кредитом; 30906,76 доларів США сума заборгованості за відсотками та витрати по сплаті судового збору у розмірі 22128,73 грн.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.07.2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 задоволено. Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на: нежиле приміщення, загальною площею 55,0 кв. м, будинок 21, яке належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31.07.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2818.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.03.2020 року заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», боржник: ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», з виконання виконавчого листа № 496/1722/17, виданого 14.08.2017 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 55894,51 доларів США та 22128,73 грн. судового збору.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2024 року заяву представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» адвоката Стеценка М.В. про зміну назви сторони позивача у справі про перегляд заочного рішення Біляївський районний суд Одеської області від 18.07.2017 року по справі 496/1722/17 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Замінено у справі про перегляд заочного рішення суду від 18.07.2017 року по справі 496/1722/17 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, назву сторони позивача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року по справі №496/1722/17 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Скасовано заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року по цивільній справі №496/1722/17 за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Матеріали цивільної справи №496/1722/17 передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду м. Одеси 10 січня 2025 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 13.01.2025 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено підготовче судове засідання на 11.02.2025 року о 12.30 год.

03.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 Ляха Ігоря Дмитровича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання, призначене на 11.02.2025 року, розгляд справи було відкладено до 04.03.2025 року до 12.15 год.

24.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 Ляха Ігоря Дмитровича надійшлов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що проти задоволення позову заперечує, вважає, що є кілька підстав для відмови у позові в зв`язку з пропуском строків позовної давності обумовлених Кредитним договором і Законом, та інші підстави. Відповідачка не заперечує той факт, що 31.07.2007 року між сторонами дійсно був укладений Кредитний договір № 2007/38-27/28, зобов`язання за яким вона не виконувала належним чином через матеріальні складнощі. Зазначає, що згідно п. п. 1.1.1., 2.4.2. Кредитного договору, повернення кредиту відповідачка мала здійснювати щомісячними платежами, не пізніше 10 числа кожного місяця: з серпня 2007 року по червень 2014 року рівними частками по 358 доларів США, а у липні 2014 року мала сплатити остаточний платіж в розмірі 286 доларів США. Враховуючи те, що невиконання відповідачкою зобов`язань щодо погашення кредиту більше ніж 60 днів, розпочалося з 10 жовтня 2008 року, відповідно до п. 4.5. Кредитного договору строк користування кредитом сплив 10 грудня 2008 року (через 60 днів), і почав діяти новий обов`язок погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредитом, нараховані штрафні санкцій впродовж одного робочого дня - 11 грудня 2008 року. За таких обставин, вважає, що перебіг позовної давності розпочався 12 грудня 2008 року, після завершення визначеного умовами Кредитного договору робочого дня для виконання обов`язку в повному обсязі.

Відповідачка вважає, що з дати 12.12.2008 року невиконання нею встановленого п. 4.5 Кредитного договору обов`язку погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредитом, сплатити всі нараховані штрафні санкцій впродовж одного робочого дня, розпочався сплив встановленого трирічного загального строку позовної давності. Зазначає, що оскільки, згідно матеріалів справи позовну заяву зареєстровано в суді 01.06.2017., з дати початку перебігу загального строку позовної давності (12.12.2008 року) минуло 8 років 5 місяців, тобто сплив встановлений 3-річний загальний строк позовної давності, і це відповідачка вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Додатково представник відповідача звертає увагу, що в березні 2015 року, позивач вже звертався до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитом 24987,75 доларів США та заборгованості за кредитом 23220,05, а всього 48207,80 доларів США, які утворилися через невиконання вищезгаданого кредитного договору.

Зазначена позовна заява розглядалася у справі №496/1435/15-ц Біляївського районного суду Одеської області, Приморського районного суду м. Одеси та Київського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2016. у справі № 496/1435/15-ц (провадження № 2/520/457/16) позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду.

Також зазначає, що положеннями кредитного договору встановлено окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повертати борг частинами, за що передбачено самостійну відповідальність у вигляді сплати штрафу (ст. 4 Кредитного договору). Вважає, що в спірних правовідносинах також сплив строк позовної давності, в тому числі і щодо кожного із щомісячних платежів, обумовлених Кредитним договором.

Прокольною ухвалою суду від 04.03.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 31.03.2025 року на 10.30 год.

28.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Байрамова Олександра Володимировича надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив повернути Відзив відповідачу у зв`язку з пропуском строку на його подання та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

28.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Байрамова Олександра Володимировича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

За клопотанням представника позивача, судове засідання, призначене на 31.03.2025 року на 10.30 год. було відкладено до 22.04.2025 року до 10.15 год.

09.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 Ляха Ігоря Дмитровича надійшли Заперечення на відповідь на відзив.

22.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Байрамова Олександра Володимировича надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 22.04.2025 року, представник позивача не з`явився, просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_1 Лях Ігор Дмитрович у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2007/38-27/28. Відповідно до п.1.1 Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % процентів річних з визначеним порядком погашення суми основної заборгованості.

Пунктом 4.5 Договору кредиту №2007/38-27/28 від 31.07.2007 року визначено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8., 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж шістдесят календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, і, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитними коштами, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 4.2 Договору кредиту №2007/38-27/28 передбачено, що в разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п.3.3.14. цього Договору, строків сплати процентів, визначених пунктом 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1., 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4. цього Договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

Відповідно до пункту 4.3 Договору кредиту №2007/38-27/28 у разі порушення позичальником пунктів 3.3.2. 3.3.14 цього Договору кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 % від суми кредиту, визначеного в пункті 1.1 цього договору, за кожний випадок.

Кредитні кошти за Договором кредиту від №2007/38-27/28 від 31.07.2007 року надавались ОСОБА_1 з цільовим призначенням: придбання нерухомого майна нежилого приміщення, загальною площею 55 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.3 Договору кредиту передбачено, що в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також витрат на здійснення забезпеченої еажгекою вимоги, Кредитор укладає: протягом одного робочого дня з дати укладання цього Договору з Позичальником іпотечний договір, за умовами якою Позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно нежиле приміщення, загальною площею загальною площею 55 (п`ятдесят п`ять) метрів квадратних, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 , для придбання якого, згідно з п. 1.2. цього Договору, надається Кредит, заставною вартістю 217 000 (двісті сімнадцять тисяч) гривень. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона.

Зобов`язання щодо видачі кредитних коштів банк виконав.

Заборгованість відповідачки, станом на 16.05.2017 року складала 55894,51 грн., з них: 24987,75 доларів США сума заборгованості за кредитом; 30906,76 доларів США сума заборгованості за відсотками.

Суд установив, що останній платіж на погашення простроченої заборгованості за кредитом був у вересні 2008 року, що підтверджується довідкою ПАТ "УКРСОЦБАНК" від 17.05.2017 року (а.с.15) та розрахунком вимог банку (а.с. 12), а з позовом за захистом порушеного права банк звернувся у лише червні 2017 року.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 55894,51 доларів США, з них: 24987,75 доларів США сума заборгованості за кредитом; 30906,76 доларів США сума заборгованості за відсотками та витрати по сплаті судового збору у розмірі 22128,73 грн.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року по справі №496/1722/17 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Скасовано заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року по цивільній справі №496/1722/17 за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Матеріали цивільної справи №496/1722/17 передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Виходячи із тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Тлумачення статей 638, 651, 653, 654 ЦК України дозволяє стверджувати, що зміна договору за згодою сторін є правочином, спрямованим на зміну цивільних прав та обов`язків. Під формою зміни договору розуміється форма правочину, на підставі якого відбувається зміна договору. Зміна договору призводить до зміни зобов`язання в частині, зокрема, предмета, місця, строків виконання. У разі зміни договору за взаємною згодою сторін зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору і втіленні такої зміни в належну форму.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Настання строку виконання зобов`язання зумовлює початок перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-ц (провадження № 61-14987св19) вказано, що «у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальникапрострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. За викладених обставин Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вважає, що наявні підстави для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі 756/11460/15-ц (провадження № 61-18170св18) та від 05 лютого 2020 року у справі № 534/711/16-ц (провадження № 61-11080св19) про те, що обумовлена в пункті 9.2 кредитного договору зміна строку виконання основного зобов`язання можлива лише за наявності одночасно двох умов: виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості та письмове повідомлення його банком про припинення строку користування кредитом».

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 210/2042/14 (провадження № 61-8873св21) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту №2007/38-27/28 від 31.07.2007 року Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, зі сплатою 13,5% (тринадцять цілих п`ять десятих) процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з серпня 2007 року по червень 2014 року щомісячно рівними частками по 358 (триста агятдесят вісім) доларів США; у липні 2014 року 286 (двісті вісімдесят шість) доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 30 липня 2024 року.

Відповідно до пункту 4.5 договору Договору кредиту №2007/38-27/28 від 31.07.2007 року в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8., 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж шістдесят календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, і, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитними коштами, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно розрахунку вимог Банку (а.с. 12); таблиці погашення нарахованих відсотків (а. с. 13); довідки щодо надходжень коштів відповідачки на рахунок Банку (а. с. 15) останній платіж на погашення простроченої заборгованості за кредитом був проведений у вересні 2008 року, а з позовом за захистом порушеного права позивач звернувся у червні 2017.

Таким чином, через невиконання відповідачкою зобов`язань з вересня 2008 року минуло більше, ніж 60 днів. Відповідно до п. 4.5 Договору кредиту строк кредитування і умови нарахування відсотків змінилися. А саме, для відповідачки виникли зобов`язання з повернення всієї суми кредиту і сплати відсотків за весь період користування кредитом, а позивач отримав право вимагати цього, однак, своїм правом не скористався та звернувся до суду лише у червні 2017 року.

Крім того, як вибачається з матеріалів справи розрахунку вимог Банку (а.с. 12), Банк з 20.10.2008 року збільшив відсоткову ставку з 13,5 % до 14,0 %.

Відповідно до п. 2.6.1. Договору кредиту про зміну розміру процентів Банк відповідача не повідомляв. У Постанові від 14.04.2022 року №278/1646/15-ц (провадження № 61-20917св21) Верховний суд зазначив, що: «У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягає визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Аналогічну правову позицію з питання щодо повідомлення боржника про зміну відсоткової ставки висловив Верховний Суд України в Постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові КЦС ВС від 05 лютого 2020 року у справі № 757/31129/18. Факт отримання відповідачем вищевказаного повідомлення у цій справі Банком не підтверджено. За таких обставин, нарахування за збільшеною процентною ставкою також є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що даним судовим рішенням відмовлено в позові, тому понесені позивачем судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 526, 599, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 274 - 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко