КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/4658/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5152/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у складі судді Гончарука В.П.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оналайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 48394 від 24 травня 2021 року, а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 48394 від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Оналайн Фінанс» заборгованості у розмірі 48 049 грн 81 коп. В вимогах про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3500 грн відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 грн 96 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати, постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на його користь 3 500 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не було повно досліджено докази надані на підтвердження понесених витрат.

Вказує, що до справи разом з позовною заявою надано довідку про сплату послуг адвоката, акт приймання-передачі наданих послуг, договір про надання правничої допомоги, що відповідно до постанови Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 є належними доказами для підтвердження понесених витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Установлено, що предметом розгляду по справі є апеляційна скарга на рішення суду в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині вирішення питання судових витрат, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, районний суд послався на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати послуг, щодо надання правової допомоги адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі справи убачається, що позивач звертаючись у суд із позовом просив стягнути з відповідача 3 500 грн витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат надав копії договору про надання правничої допомоги № 22/02/2024-ЦС від 22 лютого 2024 року, додаткової угоди № 1, де визначено вартість юридичних послуг, довідки про обсяг виконаних робіт від 12 березня 2024 року, з якої убачається, що за складання позовної заяви - 1 година необхідно сплатити 3 500 грн та акт № 22/02/2024-ЦС від 22 лютого 2024 року (а.с. 9, 22-27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Крім того, ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року по справі № 727/4597/19 та від 15 вересня 2021 року по справі № 440/4206/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, з тих підстав, що до матеріалів справи не долучено доказів про сплату послуг наданих адвокатом.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Убачається, що ані в суду першої інстанції та на стадії апеляційного розгляду відповідачем будучи належним чином повідомленим про розгляд справи не надано будь-яких заперечень щодо понесених позивачем судових витрат.

При цьому матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг, наданих адвокатом Таштановою О.Г. в суді першої інстанції.

Отже, враховуючи, що з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія доходить висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача 3 500 грн судових витрат.

Районний суд ухвалюючи рішення не дослідив належним чином матеріали справи та не врахував практику Верховного суду та помилково відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу з підстав відсутності доказів на підтвердження сплати послуг наданих адвокатом.

При цьому колегія суддів враховує й те, що за змістом рішення суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Отже, зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу з підстав відсутності доказів на підтвердження сплати послуг наданих адвокатом, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням нового рішення про задоволення вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути зі товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оналайн Фінанс» (, адреса: 02094, м. Київ, бульв. Верховної Ради, буд, 34, офіс, 511) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3 500 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: