Справа № 487/1676/25
Провадження № 2/487/1547/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 сторона позивача звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501426280 від 03.02.2022 укладеного з АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є позивач, що утворилась станом на 19.08.2024 в розмірі 388164,13 грн.

Ухвалою суду від 21.03.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі.

В судове засідання представник позивача АТ «Сенс банк» не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач надав до суду письмову заяву згідно якої визнав позов, просив розглянути справу в письмовому провадженні.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що 03.02.2022 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501426280, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 250 000,00 грн. строком на 12 місяці з процентною ставкою 35,00% річних.

Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Оферта містить умови споживчого кредиту, а саме: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 250 000,00 грн., процентна ставка 35,00 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 12 місяців. Дата повернення кредиту вказана до 03.02.2023 (п. 2 Оферти).

Згідно п.3 Оферти кредит надається для: власних потреб у загальній сумі 250 000,00 грн. шляхом переказу на рахунок.

Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток до укладеного між сторонами договору №501426280 від 03.02.2022 року.

03.02.2022 за меморіальним ордером №909081355 АТ «Сенс Банк» перерахував ОСОБА_1 250 000,00 грн.

01.12.2022 року найменування АТ «Альфа - Банк» було змінено на АТ «Сенс Банк» згідно Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12.08.2022р.

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 19.08.2024 утворилася заборгованість, що становить 388164,13 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 250000,00грн., 138164,13грн. відсотків за користування кредитом.

Враховуючи вищенаведене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 501426280 від 03.02.2022 в сумі 388164,13 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, суд приходить висновку, щодо стягнення з останнього на користь позивача 50,0% судового збору, а саме в сумі 2328,99 грн. та повернення позивачу з державного бюджету 50,0% судового збору в сумі 2328,98 грн.

Керуючись ст.ст.10, 18, 23, 76, 279, 258, 259, 263-265, 282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501426280 від 03.02.2022 в сумі 388164 (триста вісімдесят вісім тисяч сто шістдесят чотири) грн. 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2328 (дві тисячі триста двадцять вісім) грн. 99 коп.

Повернути Акціонерному товариству «Сенс Банк» 50,0 % судового збору, сплаченого згідно меморіального ордеру № 784607 від 07.03.2025 в сумі 2328 (дві тисячі триста двадцять вісім) грн. 98 коп., який сплачено за реквізитами: Отримувач Миколаїв.ГУК/Заводськ.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030; Банк отримувача - Казначейство України(ел.адм.подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0014480; Призначення платежу - *;101; 21133352;22030101 Опл.суд.збору за позовом АТ «Сенс Банк» ( ОСОБА_1 ), Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , невідомий р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя А.А. Лагода