Справа № 188/2219/24
Провадження № 2/188/688/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

справа №188/2219/24

позивач : ОСОБА_1

відповідач: Миколаївська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

Спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 02.09.2024 р., №201-08341726 оціночна вартість спірного житлового будинку складає 39292,31 грн.

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 01.11.1994 року виданого на підставі рішення виконкому Петропавлівської ради народних депутатів №117 від 06.04.1988 р., зареєстрованого 01.11.1994 р., в реєстровій книзі №27-208, спадкодавець - ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 »

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2024 р., право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Земельні ділянки за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства - не приватизовані. Вказані відомості підтверджуються інформацією з ДР речових прав на неруxоме майно від 03.09.2024 року.

13.03.1998 року спадкодавець склала заповіт, посвідчений секретарем виконком Миколаївської сільської ради Селівановою З.О., що був зареєстрований в реєстрі за №102, згідно яким спадкодавець на випадок смерті заповіла усе своє майно Позивачці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла на території Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.03.2010 р., серії НОМЕР_1 , виданого відділом запису актів цивільного стану Тімашевського району Краснодарського краю управління запису акті цивільного стану Краснодарського краю, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

У 1999 році ОСОБА_2 виїхала до Російської Федерації для оформлення опікунства над її онуками . Враховуючи, що між Україною та Російською Федерацією на даний час відсутні будь-які договори про правову допомогу, отримати в установленому порядку інші документи про місце проживання спадкодавця на дату її смерті не є можливим.

17.09.2010 року Позивачка подала заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 . Підпис Позивачки на даній заяві посвідчено завідувачем Петропавлівської державної нотаріальної контори - Дидюк Тетяною Петрівною. 17.09.2010 року вказана заява надійшла до Петропавлівської державної нотаріальної контори.

17.09.2010 року завідувачем Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Тетяною Петрівною була проведена реєстрація спадкової справи №238/2010, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №24762031 від 17.09.2010 р., підтверджується інформація про те, що спадкодавець 13.03.1998 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Селівановою З.С, що був зареєстрований в реєстрі за №102.

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №238/2010, а також постановою нотаріуса при відмову у вчиненні нотаріальної дії №80/02-31 від 27.08.2024 р.

27.08.2024 року Позивачка звернулася до в.о. завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори Гордієнко І.В., з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 . Але нотаріус згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.08.2024 р., відмовила Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, мотивуючи свою відмову тим, що свідоцтво про смерть спадкодавця не засвідчене апостилем.

17 вересня 2010 року нотаріус прийняв від позивача копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та відкрив спадкову справу. Вказане свідчить про те, що нотаріус пересвідчився у достовірності наданих йому документів, визнав їх оформленими належним чином, прийняв їх та приєднав до матеріалів спадкової справи №238/2010.

1 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Даний Закон передбачає: зупинення дії у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 року; Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28 березня 1997 року; вихід з Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року.

На підставі цього Закону Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Дія Конвенції від 22.01.1993 року та Протоколу від 28.03.1997 року зупинена з 27.12.2022

року.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита у відповідності до статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", оскільки до складу спадкового майна входить нерухоме майно - житловий будинок, який знаходиться на території України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164, встановлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальної дії вчиняються з урахуванням таких особливостей (заборон):

Позивач є єдиним спадкоємцем на отримання спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 в розумінні статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", якою визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України.

Матеріли спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , підтверджують ту обставину, що жодна особа (крім Позивачки) не зверталась із заявою про прийняття спадщини за місцем знаходження нерухомого майна, що належало спадкодавцю в Україні.

Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташоване на території України. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №398/1796/20, постанова від 13 березня 2023 року.

Отже, враховуючи вказаний правовий висновок , єдиним спадкоємцем на отримання спадщини померлої ОСОБА_2 , розташованої на території України, є Позивачка.

Позивач подав до суду заяву про розгляд позову у спрощеному провадженні, просить позов задовольнити, судові витрати не стягувати з відповідача.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Матеріалами Спадкової справи, Витягами із Спадкового реєстру підтверджується наявність спадкової справи №238/2010, заповіту за №40319150 посвідчений Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області від 13.03.1998 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 102.

Відповідно до спадкової справи із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась лише її дочка, ОСОБА_1 , позивачка по справі.

Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 01.11.1994 року, справкою характеристикою від 02.11.1994 року, технічним паспортом від 01.11.1994 року підтверджується, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про смерть від 22.03.2010 року підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Заповітом ОСОБА_2 від 13.03.1998 року підтверджується, що все своє майно вона заповідала ОСОБА_3 , заповіт належним чином посвідчено та зареєстровано в реєстрі під №102.

Відпровідно до довідки, позивач прописана в домоволодінні, що є спадковим майном.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №30/02-31 від 27.08.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі іпотек відомості щодо зазначеного нерухомого майна відсутні.

Судом встановлено, на даний час отримати свідоцтво про смерть заповідача відповідно до вимог чинного законодавства України не є можливим.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін.

Матеріалами справи підтверджується право позивача на спадкування за заповітом від 13.03.1998 року нерухомого майна після смерті ОСОБА_2 у виді домоволодіння, яке належало їй на праві приватної власності до її смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою, чи застереженням.

Згідно ч.2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, позивач спадщину прийняв.

Відповідно до ч.3 ст.1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до вивчених доказів, позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька.

Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку, але отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно.

Відповідно до Правового висновку викладеному у Постанові КЦС ВС від 03.06.2020 у справі № 160/224/18, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ним на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач просить залишити їх за ним і не стягувати судові витрати з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1241, 1268, 1270, 1272-1274 ЦК України , ст.ст. 4, 10, 12, 141, 258, 264- 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_5 , рнокпп НОМЕР_2 у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорту на житловий будинок від 01.11.1994 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна