Справа № 577/730/25
Провадження № 2/577/501/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

за участю секретаря Кузнєцової О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Конотопському відділі державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-кп/577/539/23, виданого 11.021.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про конфіскацію майна ОСОБА_1 . На підставі відповіді КП «Конотопське МБТІ» встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно повідомлення КП «Конотопське МБТІ» вказана квартира зареєстрована на праві спільної приватної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна міської ради 14.01.2000 року. Тому, виникла необхідність виділити частку майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами з метою виконання виконавчого листа № 1-кп/577/539/23, виданого 11.01.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про конфіскацію майна ОСОБА_1 .

Представник Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романчук Р.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, день розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.27).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 6 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2023 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 307 ч. 2, 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно розпорядження вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2023 року відносно ОСОБА_1 набрав законної сили 11.01.2024 року.

11.01.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист про конфіскацію майна ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови ст.державного виконавця Конотопського ВДВС на підставі виконавчого листа № 1-кп/577/539/23, виданого 11.01.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про конфіскацію майна з ОСОБА_1 , відкрито виконавче провадження (ВП № 74021739) (а.с. 3).

Згідно інформації начальника КП «Конотопське МБТІ» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна міської ради 14.01.2000 року. Відомості про реєстрацію права власності надані станом на 31.12.2012 року (а.с.6).

Згідно інформації виконавчого комітету Конотопської міської ради №01-15/1196 від 03.04.2024 року, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована 1(одна) особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Відповідно до ч.1 ст.443 ЦПК України суд за поданням державного виконавця вирішує питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами ст. 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ст. 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право.

Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (ч. 1 ст. 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, оскільки у даному випадку ставиться питання про визначення часток у майні, яким відповідач володіє з іншою особою на праві спільної сумісної власності, то це може свідчити про існування спору про право, у зв`язку з чим приватний виконавець правомірно звернувся до суду саме у порядку позовного провадження.

Ч. 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Разом з тим, в межах розгляду даного позову вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась, за таких обставин суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні є рівними, а отже на 1/2 частку у цьому майні може бути звернуто стягнення з метою виконання обов`язку, встановленого судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.12,13,48,51,81,206,258-259,264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Визначити ? частку боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого виконання рішення суду та проведення процедури реалізації квартири в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_3 , РНОКПП: не встановлено.

Суддя Буток Т. А.