Справа № 464/8540/24
пр.№ 2/464/545/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

з участю секретаря судового засідання - БРИНОШ А.Я.

представника позивача КАЧМАР А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМАНДОР Фінанс ГРУП», ОСОБА_2 , з участю третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Львівської області МАКОВЕЦЬКОГО Зоряна Вікторовича про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до АТ «Сенс Банк», з участю третьої особи приватного виконавця Маковецького З.В. про звільнення майна з-під арешту, а саме скасування арешту нерухомого майна, накладеного постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 10 березня 2020 року в межах виконавчого провадження №61507718, на усе його нерухоме майно із забороною його відчуження, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №35867792.

В обґрунтування позову покликається на те, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування юридичної особи, протоколом загальних зборів акціонерів за №2/2022, складеного 18 серпня 2022 року змінено найменування банку на АТ «Сенс Банк», відповідно останній є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Альфа Банк». На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебувало виконавче провадження №61507718 з примусового виконання виконавчого листа №464/4726/16-ц, виданого 23 листопада 2018 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості по пені, нарахованої за кредитним договором №800003722 від 29 квітня 2008 року у розмірі 841137 грн. 36 коп. та судового збору у розмірі 12617 грн. 06 коп. Постановою від 10 березня 2020 року приватний виконавець наклав арешт на усе нерухоме майно ОСОБА_3 , номер запису обтяження 35867792, а 13 квітня 2021 року ним винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

23 квітня 2024 року АТ «Сенс Банк» надано довідку №19898-33.4 про відсутність заборгованості позичальника ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором №800003722 від 29 квітня 2008 року, у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Командор фінанс груп» на підставі договору факторингу від 17 грудня 20214 року. 29 жовтня 2024 року листом №41614 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. повідомлено, що станом на 29 жовтня 2024 року у його виконанні відсутні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 . Станом на 12 грудня 2024 року в Єдиному реєстрі боржників та Авторизованій системі виконавчого провадження інформація про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_3 відсутня.

Однак, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відносно ОСОБА_3 наявний запис про обтяження №35867792 на все нерухоме майно. 04 грудня 2024 року приватний виконавець Маковецький З.В. повідомив, що виконавче провадження АСВП №61507718 завершено з підстав п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з частиною 3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 1,3,11 частини першої цієї статті арешт майна знімається, відтак відсутні правові підстави для зняття арешту приватним виконавцем та рекомендовано звернтися до суду.

Отже, перебування за вказаних обставин під арештом належного ОСОБА_3 майна за відсутності на виконанні у виконавчій службі будь-яких виконавчих документів, який на теперішній час не є стороною будь-якого виконавчого провадження, майнові претензій з боку стягувача відсутні, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, порушує права позивача, тому змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, скористався правом на представлення своїх інтересів в суді через представника.

Представник позивача в судовому засіданні позов уточнений підтримала, покликаючись на його мотиви, просила такий задоволити, судові витрати залишити за позивачем.

Представники відповідачів, третя особа у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Оскільки сторонам було відомо про наявність судової справи і такі повідомлялись належно та вчасно про її розгляд, суд вважає за доцільне проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних доказів, що містяться у справі.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 16 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено таку до розгляду на 02 січня 2025 року.

02 січня 2025 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці, відкладено до 30 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року розгляд справи відкладено до 17 лютого 2025 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та заявленим клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року розгляд справи відкладено знову до 12 березня 2025 року, через неявку сторін і заявлене клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки зайнятий у іншому судовому засіданні. Окрім того, за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі співвідповідача ТОВ «Командор фінанс груп».

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року розгляд справи відкладено до 27 березня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, визнано явку позивача обов`язковою.

27 березня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 08 квітня 2025 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування копії договору факторингу у відповідача.

08 квітня 2025 року у судовому засіданні продовжено перерву до 30 квітня 2025 року, у зв`язку з залученням до справи в якості відповідача ОСОБА_4 .

Заслухавши представника позивача ОСОБА_5 , оглянувши цивільну справу №464/4726/16, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п.1,2,3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Предметом спору у даній справі є скасування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача.

Як вбачається з довідки «Sens Bank» №19898-33.4 від 23 квітня 2024 року Позичальник ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості за кредитним договором №800003722 від 29 квітня 2008 року перед АТ «Сенс банк» не має у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Командор Фінанс Груп» на підставі договору факторингу від 17 грудня 2021 року (а.с.4).

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області МЮ України Маковецький З.В. надав відповідь від 29 жовтня 2024 року, що у його провадженні на виконанні перебувало виконавче провадження №61507718 з примусового виконання виконавчого листа №464/4726/16-ц, що виданий 23 листопада 2018 року Сихівський районний суд м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа банк» заборгованості по пені, нарахованої за кредитним договором №800003722 від 29 квітня 2008 року у розмірі 841137 грн. 36 коп. та стягнення судового збору у розмірі 12617 грн. 06 коп. 13 квітня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог п.2ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 29 жовтня 2024 року на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. відсутні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 (а.с.4зв.). На підтвердження вказаних обставин приватним виконавцем надано копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 13 квітня 2021 року (а.с.5).

Листом приватного виконавця виконавчого округу Львівської області МЮ України Маковецького З.В. №48079 від 04 грудня 2024 року щодо припинення арешту в межах виконавчого провадження АСВП №61507718 повідомив, що виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту немає (а.с.5зв.-7).

З результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 12 грудня 2024 року вбачається, що по боржнику ОСОБА_3 виконавчі провадження №№АСВП: 51951601, 61507718 завершені (а.с.8). Окрім того, по результатам пошуку фізичних осіб від 12 грудня 2024 року по ОСОБА_3 Сихівським районним судом м.Львова видано виконавчий лист, ВП 61507718 про стягнення коштів (а.с.9).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №401137880 від 28 жовтня 2024 року приватним виконавцем Маковецьким З.В. на підставі постанови №61507718, виданої 10 березня 2020 року накладено арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 (а.с.10).

В ході розгляду справи представником позивача ОСОБА_3 Качмар А.І. надано копію договору про відступлення права вимоги №001-12/21 від 17 грудня 2021 року за кредитним договором №800003722 від 29 квітня 2008 року, відповідно до якого ТОВ «Командор Фінанс Груп» відступило право вимоги за кредитним договором №800003722 від 29 квітня 2008 року від 17 грудня 2021 року ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.63-64).

Окрім того, надано копію розписки від ОСОБА_4 , про те, що розпискою засвідчив, що не має жодних фінансових претензій по нерухомому майну квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.65).

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №609 від 11 листопада 2011 року присвоєно житловому будинку на 296 квартир з об`єктами соцкультпобуту на АДРЕСА_3 по вштовий номер АДРЕСА_4 (а.с.94).

АТ «Сенс банк» не виконав запит суду від 27 березня 2025 року про надіслання копії договору факторингу, укладеного між банком та ТОВ «Командор фінанс груп».

Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

24 квітня 2025 року відповідачем ОСОБА_4 до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, визнання позову, оскільки не має жодних майнових претензій до ОСОБА_3 (а.с.112, 113-116).

Як було встановлено судом, арешт на майно ОСОБА_3 було накладено на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.Я. від 10 березня 2020 року. 13 квітня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», на його виконанні відсутні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 , відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про відсутність майнових претензій до позивача, у зв`язку з чим вирішити питання про зняття арешту з спірної квартири, в іншому порядку, окрім судового, позивач не має можливості.

Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст.391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Окрім того, суд звертає увагу, що в постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15-ц (провадження №61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), від 18 січня 2023 року у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21), від 09 січня 2023 року у справі №2-3600/09 (провадження №61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду заяву про визнання позову та у якій зазначив про відсутність майнових претензій до ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановивши вищенаведені обставини, оскільки виконавчі листи повторно не пред`являлись до примусового виконання, нові виконавчі провадження не відкривались відносно ОСОБА_3 , відсутність майнових претензій з боку відповідача ОСОБА_4 , суд вважає, що підстав для збереження арешту, накладеного постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном позивача ОСОБА_3 , тому позов підлягає до задоволення, а накладений арешт скасуванню.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір, натомість представник останнього просить такі витрати залишити за позивачем. Оскільки позивач вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та не бажає відшкодовувати понесені ним витрати, а тому понесення таких необхідно залишити за ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати арешт з нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області МАКОВЕЦЬКОГО Зоряна Вікторовича в рамках виконавчого провадження №61507718 із забороною його відчуження, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з номером запису про обтяження 35867792.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 травня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК