___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 2-4661/10
провадження № 2-зз/947/5/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання - помічник судді Романенко С.В. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову у цивільній справі № 2-4661/10 за позовом ПАТ «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 у цивільній справі № 2-4661/10 про скасування заходу забезпечення позову. Заявник просить скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2010 у справі № 2-4661/10, а саме: скасувати заборону виїзду за межі України ОСОБА_1 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 .

Заява обґрунтована тим, що відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України в редакції станом на 06.07.2010 суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, міг вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову був визначений у ст. 152 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

За результатами автоматизованого розподілу заяви ОСОБА_1 , головуючим по розгляду заяви визначено суддю Літвінову І.А.

Ухвалою суду від 25.07.2024 року витребувано з архіву/канцелярії Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2-4661/10 - до огляду.

Відповідно до довідки секретаря суду від 17.02.2025 року, цивільну справу № 2-4661/10 за позовом ПАТ «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було знищено за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року було ініційовано розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-4661/10 за позовом ПАТ «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закінченого ухваленням рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2010 року. Передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси копію цієї ухвали для реєстрації матеріалів справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-4661/10.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. від 09.04.2025 року було відновлено частково втрачене провадження по цивільній справі № 2-4661/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка перебувала в провадженні Київського районного суду міста Одеси під головуванням судді Реви С.В., в частині:

- оригіналу ухвали Київського районного суду міста Одеси від 06.07.2010 року постановленої по цивільній справі № 2-4661/10, якою заборонено виїзд за межі України ОСОБА_1 та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ;

- оригіналу рішення Київського районного суду міста Одеси від 30.11.2010 року, ухваленого по цивільній справі № 2-4661/10, яким позов Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 626 200,00 грн., 42 203,46 грн. - в рахунок відшкодування процентів, 1 745 940,10 грн. в рахунок відшкодування простроченої заборгованості за відсотками та судових витрат у розмірі 1820,00 грн., а всього у розмірі 12 416 163 (дванадцять мільйонів чотириста шістнадцять тисяч сто шістдесят три) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено;

- оригіналу ухвали апеляційного суду Одеської області від 01.07.2011 року, постановленій по цивільній справі № 2-4661/10, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Київського районного суду міста Одеси від 30.11.2010 року залишено без змін;

- оригіналу ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 18.11.2011 року, постановленій по цивільній справі № 2-4661/10, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2010 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01.07.2011 року залишено без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Фомін А.І. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника. Заяву підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду поданої на вирішення суду заяви.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку про можливість її задоволення, виходячи з наступного.

В ході розгляду заяви судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 2-4661/10 за позовом ПАТ «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Під час розгляду цивільної справи № 2-4661/10 Київським районним судом м. Одеси 06.07.2010 року постановлено ухвалу, якою клопотання представника позивача задоволено частково та заборонено виїзд за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, паспорт серія НОМЕР_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ; накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , громадянці України, паспорт серія НОМЕР_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 . В іншій частині клопотання - відмовлено. Копію ухвали для виконання направлено до Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка знаходиться за адресою: 01034, місто Київ, вул. Володимирська, 26; а також до Третьої одеської державної нотаріальної контори за адресою: 65080, місто Одеса, вулиця Космонавтів , 11-а.

За наслідком розгляду вказаної цивільної справи № 2-4661/10, 30.11.2010 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 626 200,00 грн., 42 203,46 грн. - в рахунок відшкодування процентів, 1 745 940,10 грн. в рахунок відшкодування простроченої заборгованості за відсотками та судових витрати у розмірі 1820,00 грн., а всього у розмірі 12 416 163 (дванадцять мільйонів чотириста шістнадцять тисяч сто шістдесят три) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.07.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 30.11.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.11.2011 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 30.11.2010 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01.07.2011 року залишено без змін.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби № 19-43888/18/24-Вих від 24.06.2024 року станом на 11:10 24.06.2024 року у Державній прикордонній службі України з 13.08.2010 року виконується ухвала Київського районного суду міста Одеси від 06.07.2010 року у цивільній справі № 2-4661/10, якою суд за заявою представника ПАТ «Піреус Банк МКБ» про забезпечення позову тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України боржника громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладалося на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV) станом на 06.07.2010.

Лише з набранням чинності з 9 березня 2011 р. Закону від 4 листопада 2010 р. № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. У зв`язку із цим суди розглядали подання державних виконавців про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржників у виконавчому провадженні.

Також Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК), в редакції, що діяла станом на 06.07.2010, було доповнено ст. 377-1, якою врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Неприпустимість обмеження виїзду з України у спосіб, не передбачений ЦПК.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII в редакції станом на 06.07.2010 було передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України в редакції станом на 06.07.2010 суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, міг вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову був визначений у ст. 152 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

В цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК України в редакції станом на 06.07.2010, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України.

З урахуванням викладеного, вирішення судами питання про забезпечення позову шляхом обмеження відповідача у виїзді за межі України станом на дату прийняття ухвали Київського районного суду міста Одеси від 06.07.2010 у справі № 2-4661/10 не було передбачено чинним на той момент законодавством.

Зазначене узгоджується із практикою Верховного Суду України, яка в подальшому не була змінена Верховним Судом.

Так, наведене вище відповідає змісту листа Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

При таких обставинах суд не вбачає підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання щодо скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-4661/10.

Питання щодо скасування заходів забезпечення позову регламентовані статтею 158 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За приписами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

За приписами частин сьомої та восьмої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Про скасування заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

Також, при постановлені цієї ухвали, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що рішення про заборону виїзду за межі України ОСОБА_1 приймалося станом на 2010 рік, тобто до введення на території України воєнного стану. З 24.02.2022 року життю кожної людини, яка перебуває в Україні, загрожує смертельна небезпека. І саме на державу покладено обов`язок вчиняти всі можливі дії, спрямовані на збереження здоров`я та життя її громадян, які є найвищою цінністю, гарантованою Конституцією України ОСНОВНИМ ЗАКОНОМ УКРАЇНИ.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05:30 через військову агресію проти України на всій території України запроваджено воєнний стан.

За загально відомим фактом, починаючи з 24.02.2022 року ворог здійснює масовані ракетні удари по всій території України, внаслідок чого, вже з перших днів, як серед дорослих так і дітей, були поранені та загиблі.

Конституція України найвищою соціальною цінністю визнає людину, її життя та здоров`я. Відповідно до статей 3 та 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я та інших людей від протиправних посягань.

Суд наголошує, що безпідставне не забезпечення захисту життя та здоров`я громадян України, тим більш з матеріальних міркувань (як то наявна заборгованість перед банківською, фінансовою установою), обмеження людини у праві вільно покинути країну де триває смертельна небезпека для її життя та здоров`я є антиконституційним і таким, що не відповідає нормам міжнародного права.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову у цивільній справі № 2-4661/10 за позовом ПАТ «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.07.2010 року у справі №2-4661/10, а саме скасувати заборону виїзду за межі України ОСОБА_1 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Літвінова І. А.