Провадження № 2/742/938/25
Єдиний унікальний № 742/1371/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., представника позивача Трепаченка А.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звертаючись до суду з заявою в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 43640, 72 грн.

Аргументує свої вимоги тим, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на комунальному підприємстві «Прилукитеплопостачання» Прилуцької міської ради, ОСОБА_1 являється споживачем послуг КП «Прилукитепловодопостачання» в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 01 лютого 2025 року заборгованість відповідача становить 53609,22 гривні. У зв`язку з тим, що станом на 01 серпня 2014 року заборгованість в розмірі 9968,50 гривень стягнуто з відповідача в судовому порядку, до сплати підлягає заборгованість з серпня 2014 року по лютий 2025 року у розмірі 43640,72 гривні.

ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 09 год. 00 хв. 02 квітня 2025 року .

У зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи відкладено га 09 год 00 хв. 01 травня 2025 року.

ІІІ.Позиції сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги станом на грудень 2019 року визнала повністю та вказала, що дану заборгованість вона оплатить. Натомість заперечувала щодо стягнення заборгованості починаючи з грудня 2019 року, оскільки в даній квартирі вона не проживала і послугами не користувалася, що підтверджують свідки зазначені в акті. До позивача з письмовою заявою про припинення користування послугами водопостачання не зверталася, але неодноразово зверталася до посадових осіб підприємства в усній формі і ій постійно відмовляли .

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до договору №13350 від 25.09.2013 року про надання послуг з централізованого опадення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, між ОСОБА_1 (споживач) та комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (виконавець) укладено договір, згідно з яким Виконавець зобов`язався своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, а споживач зобов`язався оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором, в квартирі що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-27)

Згідно з розрахунку за особовим рахунком № НОМЕР_1 по абоненту ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з серпня 2014 року по лютий 2025 заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги з теплопостачання, постачання холодної води та водовідведення становить 53609 грн. 22 коп. (а.с.4-24).

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

За змістом ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону).

За змістом ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Судом встановлено, що КП «Прилукитепловодопостачання є надавачем послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Через несплату за отримані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з серпня 2014 року по лютий 2025 заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги з теплопостачання, постачання холодної води та водовідведення становить 53609 грн. 22 коп .

Відповідно до судового наказу виданого Прилуцьким міськрайонним судом 12 серпня 2014 року( справа № 742/3609/14,провадження № 2-н/742/352/14) стягнуто з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9789 грн 95 копійок.

У зв`язку з тим, що станом на 01 серпня 2014 року заборгованість в розмірі 9789,95 гривень стягнуто з відповідача в судовому порядку, до сплати підлягає заборгованість з серпня 2014 року по лютий 2025 року у розмірі 43819,27 гривень.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення заборгованості з грудня 2019 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно з п.7 статті 45 «Правил надання послуг за централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року №630 споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до вимог п.п.7 пункту 45 «Правил надання послуг за централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року №630 відповідач не зверталася до позивача з заявою про припинення користування послугами водопостачання в зв`язку з не проживанням за вказаною адресою, а тому на переконання суд позивач правомірно здійснював нарахування виплат в тому числі і з грудня 2019 року.

Згідно вимог п.п.11-1 пункту 47 «Правил надання послуг за централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року №630 індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.

Підпунктом 8-1 пункту 50 «Правил надання послуг за централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року №630 встановлено обов`язок виконавця здійснювати перерахування розміру нарахованої плати за послуги та/або ненарахування її для споживача протягом періоду тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб за умови отримання заяви та документального підтвердження відповідно до умов договору.

Надані відповідачем акт не проживання за адресою АДРЕСА_1 з грудня 2019 року, акт про фактичне проживання ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2 не являються належними доказами виконання відповідачем вимог п .7 статті 45 «Правил надання послуг за централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року №630 та не свідчать про протиправність нарахування відповідачем заборгованості за надані послуги.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Надаючи аналіз дослідженим в судовому засіданні доказам, Суд констатує, що заборгованість ОСОБА_1 згідно особового рахунку № НОМЕР_2 за період з серпня 2014 року по лютий 2025 року становить 43819,27 гривень.

Натомість, позивач ставить вимогу про стягнення з останньої заборгованості в розмірі 43640,72 гривні, а тому дотримуючись принципу диспозитивності, суд приходить до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3028(три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.

На підставі наведеного, ст.ст.263-265,273,279,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), на користь комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради(ЄДРПООУ 32863684, м. Прилуки , вулиця Садова,104) заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 43640 (сорок три тисячі шістсот сорок) грн. 72 копійки за період з серпня 2014 року по лютий 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), на користь комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради(ЄДРПООУ 32863684, м. Прилуки , вулиця Садова,104 на користь комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради, судові витрати у сумі 3028(три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО