23 квітня 2025 року Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi головуючої суддi Панас О.В.
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяній в результаті ДТП, -
в с т а н о в и в:
У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяній в результаті ДТП.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн гривень відшкодування матеріальної шкоди (франшизи), 3 000,00 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути з Відповідача на користь Позивача відшкодування судових витрат.
Свої вимоги обґрунтував наступними доводами.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання , та на адресу електронної пошти направлялася позовна заява з додатками , крім того його виклик в судове засідання здійснювалося СМС повідомленнями на наданий суду номер мобільного телефону.
Справа призначалася в судові засідання неодноразово. У судове засідання призначене на 12.02.2025 відповідач подав до суду клопотання (№8647/25-вх.) з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання оскільки перебуває в іншому місті.
Судове засідання було відкладено на 23.04.2025 р. відповідач в судове засідання не з`явився, з заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у належний спосіб був повідомлений про дату судового засідання , а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого не заперечив позивач.
Ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін.
Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.
Внаслідок ДТП транспортному засобу позивача було завдано матеріальна шкода в сумі 8623,27 грн, яка частково була відшкодована страховою компанією, згідно узгодження у розмірі 7123,27 грн, відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ від 05.11.2024 р. Відповідно до умов страхового договору залишок у розмірі франшизи (1500 грн.) ОСОБА_2 не сплачений.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із таких засобів захисту є суд.
Згідно висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі 755/7666/19:
«Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.»
Оскільки Відповідач, при укладенні договору зі страховою компанією погодив розмір франшизи у сумі 1500,00 грн. на виплату якої, у разі страхового випадку, у страхової компанії не виникає обов`язку то обов`язок виплати франшизи виник у Відповідача.
Відтак, позовна вимога в частині стягнення 1500,00 грн. є правомірною, доведеною та такою, що підлягає до задоволення.
Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, завдана моральна шкода Позивачу полягає у душевних стражданнях, яких Позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна та протиправної поведінкою щодо нього - вчинення щодо нього адміністративного правопорушення Відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайновот характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Факт заподіяння позивачу моральної шкоди суд вважає доведеним. Так, суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у порушенні звичайного порядку дня, порушенні емоційного стану. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір, визначений позивачем у 3000,00 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням майна позивача розмір шкоди якої становить 8623,27 грн., 7123,27 грн. з яких було відшкодованого страховою компанією.
Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення на користь позивача в сумі 1000,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 27.11.2024 ОСОБА_1 сплачено 1212,20 грн. судового збору.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1212,20 грн. судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяній в результаті ДТП, задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (франшизу) в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт ID картка № НОМЕР_3 виданий 04.11.2021, 5610.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2025

Суддя О.В.Панас