ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 391/581/24

провадження № 22-ц/4809/423/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), судді - Письменний О. А., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

заінтересовані особи:

- ОСОБА_2 ,

- Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області,

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- Міністерство оборони України,

- Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту перебування на утриманні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2024 року (суддя Капиш В. М.), -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

У вересні 2024р адвокат Біденко Олександр Станіславович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення юридичного факту, а саме перебування заявниці на утриманні свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заінтересованими особами сторона визначила: ОСОБА_2 (онька померлого), Компаніївську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.

Міністерство оборони України залучено до участі у справі ухвалою суду від 06.09.2024р, як заінтересована особа.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залучено до участі в розгляді справи, як заінтересована особа, ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2024 року.

Заява обґрунтована наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 проживала як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день його смерті та була на його утриманні.

На момент своєї смерті ОСОБА_3 був військовослужбовцем, тому ОСОБА_1 , як цивільна дружина, має право на отримання допомоги після смерті військовослужбовця.

Для оформлення виплат та матеріальної допомоги, необхідно надати заінтересованій особі підтвердження - відповідне рішення суду, яке подається разом із заявою для отримання вказаної допомоги, тому постало питання в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого.

Позиція заінтересованих осіб

Міністерство оборони України 21.10.2024 подало клопотання через представника про відмову у задоволені заяви. А 30.10.2024 подано заяву про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, з обґрунтуванням того, що встановлення юридичного факту у даній справі пов`язано з вирішенням спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю військовослужбовця, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Заява про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, так як існує спір про право.

12.11.2024 подане клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відповідно до якого заявлено про відмову у задоволені заяви, з посиланням, що цивільна дружина не наділена правом отримання пенсії, у зв`язку з втратою годувальника.

Заперечення заявниці

Адвокат Біденко О.С. 05.11.2024р подав заперечення на клопотання представника Міністерства оборони України, в яких вказано що саме заінтересована особа,повертаючи документи на доопрацювання, рекомендувало заявниці, надати рішення суду щодо перебування на утриманні.

Судове рішення

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Біденко Олександр Станіславович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту перебування на утриманні, залишено без розгляду.

Суд виснував, що факт про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовою ухвалою сторона заявника подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області, у справі № 391/581/24 від 28.11.2024, якою залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Віденко Олександр Станіславович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Компаніївська селищна рада Кропивницького району, Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту перебування на утриманні.

Звертається увага у скарзі на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, яка полягає в ігноруванні судом процесуальних норм права чим позбавлено заявницю права на судовий захист. Суд неправильно оцінив докази та безумовно прийняв позицію заінтересованої особи, залишивши поза увагою аргументи заявника. Міністерство оборони України зловживає правом та користуючись нормами ЦПК України протиправно позбавляє заявницю її законного права на справедливий судовий розгляд.

Також в обґрунтування оскарження вказано, що у ОСОБА_1 відсутня інша законна можливість щодо встановлення факту перебування на утриманні свого загиблого чоловіка, справи даної категорії розглядаються в окремому провадженні.

У справі повністю відсутній спір про право, винесення судом рішення щодо перебування на утриманні, надасть заявниці тільки право на подання повного пакету документів на розгляд комісії МО України, яка і прийме рішення щодо наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця.

Заявниця не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбачено позасудового порядку встановлення такого юридичного факту.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно зі статтею 16 якого одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України в період воєнного стану визначено наказом Міністра оборони України від 25 січня 2023 року № 45.

Засіданням комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2024 року № 15/д вказано, що документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих ПФ України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні відповідно до Закону на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, Міністерство оборони України протокольним рішенням від 17 травня 2024 року повертає документи на доопрацювання та пропонує заявниці звернутись до суду для встановлення факту перебування на утриманні з подальшим пред`явленням рішення суду та розглядом питання щодо призначення одноразової грошової допомоги та вже клопотаннями від 21.10.2024 та 30.10.2024р заперечують щодо розгляду заяви та повідомляють про наявність спору про право, що має ознаки зловживання правом.

Якби заявниця оскаржувала рішення МО та просила суд визнати за нею право на отримання одноразової грошової допомоги, тоді б позиція Міністерства Оборони України в частині наявності спору була б правомірною.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався

Рух справи

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2024 року.

Ухвалою від 19.02.2025р справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2024 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 20 березня 2025 року.

Ухвалою від 20.03.2025р заяву представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Біденка Олександра Станіславовича про розгляд справи в режимі відеоконференції, задоволено. Розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2024 року ухвалено здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником заявниці ОСОБА_1 - адвокатом Біденком Олександром Станіславовичем, який зареєстрований в системі відеоконференцзв`язку.

Позиція сторін

У судовому засіданні апеляційного суду сторона заявника: заявниця ОСОБА_1 , в її інтересах адвокат Біденко О.С. підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на задоволенні.

Заінтересована особа, донька заявниці ОСОБА_2 , погоджувалась з доводами скарги, також наполягала на задоволенні апеляційної скарги, вказала про відсутність будь якого спору з матір`ю з приводу виплат, тощо.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, пояснення учасників, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановленим статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

До статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частиною 1,2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, а саме перебування заявниці на утриманні свого цивільного чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції виходив з того, що наявний спір про право і заява не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов.

А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.»

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що «для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя з`ясовує, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Суди встановлюють, між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)).

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 вказала, що встановлення факту їй необхідно для реалізації прав, передбачених Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зокрема, права на виплату допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця.

В поданій до суду першої інстанції заяві Міністерство оборони України посилався на те, що із заявленої вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, проте, не оспорював сам факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, не вказав, про можливе виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків внаслідок задоволення відповідної заяви, і в оскаржуваній ухвалі не зазначив між ким існує спір, адже існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Як вказує сторона, відсутній спір про розмір грошової допомоги та про право на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату.

Засіданням комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 травня 2024 року № 15/д вказано, що документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих ПФ України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні відповідно до згаданого Закону на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, Міністерство оборони України протокольним рішенням від 17 травня 2024 року повертає документи на доопрацювання та пропонує заявниці звернутись до суду для встановлення факту перебування на утриманні з подальшим пред`явленням рішення суду та розглядом питання щодо призначення одноразової грошової допомоги та вже клопотаннями від 21.10.2024 та 30.10.2004 викладене заперечує. Вказана рекомендація звернення до суду для підтвердження факту судовим рішенням, не спростовується заінтересованою особою.

Необхідність встановлення факту перебування на утриманні, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначення представником Міністерства оборони України в поданій заяві до суду першої інстанції про наявність спору про право, самі по собі не свідчать про наявність будь-якого спору.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений.

Позиція заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яка залучена судом, свідчить лише про неможливість реалізації за наслідком встановлення юридичного факту отримання пенсії померлого, так як у заявниці відсутнє право на отримання пенсії по втраті годувальника, тому що не має статусу дружини.

Однак така правова позиція особи також не свідчить про наявність спору про право, заявниця бажає реалізувати право на отримання виплат на підставі законів «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо пенсії про втрату годувальника, не йдеться.

Таким чином, суд першої інстанції належно не прийняв до уваги вищевикладені норми права, правові позиції, судову практику, прийшов неправильного висновку про залишення заяви без розгляду.

Загальний висновок

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судова ухвала скасування з направленням справи для продовження розгляду, то питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, має вирішуватися при розгляді звернення по суті.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2024 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Цивільну справу № 391/581/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту перебування на утриманні, направити до Компаніївського районного суду Кіровоградської області для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 18.04.2025.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник