Провадження № 2/201/217/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в залі суду в м. Дніпро, Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023р. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10.10.2023р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 51).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.05.2024р. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://credоs.com.ua) уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1207-3859, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з яким відповідачка була попередньо ознайомлена.

Договір укладався дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А3875 для підпитання кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:

-сума кредиту 18 000грн.;

-строк кредитування 300 днів;

-заявлений строк 21 день;

-знижена % ставка 1,50 % в день;

-стандартна % ставка 3 % в день.

Однак, відповідач належним чином не виконував зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 09.08.2023р. загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 54 020грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18 000грн.; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 36 020грн.

На підставі викладеного, просить суд з відповідачки на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 1207-3859 від 17.05.2023р. у розмірі 54 020 грн., а також судові витрати.

В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином. Представник позивача у позові зазначив, що просить розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Савчак Я.О. (діє на підставі ордеру серії АА № 1179270 від 02.11.2023р.) в порядку ст. 178 ЦПК України надав відзив, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог обґрунтовуючи це тим, що надані позивачем не надано до позову достовірних та достатніх доказів здійснення перерахунку коштів відповідачці. Із наданих ТОВ «Укр Кредит Фінанс» доказів не видно куди мали бути зараховані кошти, не видно отримувача коштів, не видно навіть номеру картки отримувача та його рахунок, не встановлений взаємозв`язок позивача і АТ КБ «ПриватБанк», копію повідомлення якого позивач надає. Також зазначає, що до позову не додано належних, достовірних та допустимих доказів повноважень ОСОБА_2 як представника позивача, а отже позов поданий із порушенням чинного законодавства, а докази що додані до нього згенеровано особою, повноваження якого не надано суду. Крім того, вказує, що вказана у позові сума заборгованості 54 020грн., не відповідає умовам договорам. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 64-70, 101-102).

Представник позивача право на надання відповіді на відзиві у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України не скористався.

В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином. Представник позивача у позові зазначив, що просить розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідачка та її представник в черговий раз для участі у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялися про дату та час розгляду справи.

Від представника відповідачки в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через неможливість взяти участь у судовому засіданні.

Вказані дії представника відповідачки щодо повторної неявки до суду, подачу клопотань про відкладення судових засідань, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи, тому його чергове клопотання про відкладення справи залишає без задоволення.

Заявлення представником відповідачки клопотання про перенесення розгляду справи підтверджує його обізнаність про дату час та місце розгляду справи. Інших заяв чи клопотань, зокрема що стосуються суті спору до суду від імені відповідачки не надходило.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 223 ЦПК України повторна неявки відповідача, незалежно від поважності причин такої неявки, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, враховуючи що його явка не визнана судом обов`язковою.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.05.2023р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1207-3859 (далі договір), за умовами якого кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п. 2.1. договору) (а.с. 14-19).

Відповідно до п. 4.1 договору, загальний розмір кредиту 18 000грн.

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 цього договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.6 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою, що становить 3,00 % річних за кожен день користування кредитом. Вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії кредитного договору за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою.

Строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту: 11.03.2024р. (п. 4.8 договору).

Відповідно до п.п. 4.9, 4.10 договору, у реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572 465, 00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 180 000грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 162 000грн.

Даний договір у відповідності до п. 12 договору підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А3875.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти в розмірі 18 000 грн. перераховані ОСОБА_1 на її банківську карту, яка була зазначена останньою у п. 12 договору: НОМЕР_1 , за допомогою системи Liqpay (а.с. 30), що також підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1207-3859 від 17.05.2023р. ОСОБА_1 (а.с. 36).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 09.08.2023р. загальна заборгованість за кредитним договором № 1207-3859 від 17.05.2023р. складає 54 020 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18 000грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36 020грн (а.с. 37-38).

Крім того, 17.05.2023р. ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-28).

В кінці паспорту споживчого кредиту відповідач підписом погодив наступне: «Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування»

Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування.

Підписання відповідачкою паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020р. №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування від ТОВ ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на підставі договору № 4010 від 02.12.2019р., 17.05.2023р. на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в сумі 18 000 грн. за допомогою системи LiqPay.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 4.2 кредитного договору встановлено наступний спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.

Тобто, суд вважає, та матеріалами справи підтверджено, що відповідачкою були отримані грошові кошті у розмірі 18 000грн. на її платіжну картку № НОМЕР_1 , номер картки якої був зазначений останньої у договорі.

Таким чином, суд відхиляє посилання представника відповідачки щодо відсутності доказів отримання відповідачкою кредитних коштів наданих позивачем, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами.

Доказів того, що банківська картка не належить відповідачу та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, останнім на спростування отримання кредитних коштів не надано.

Щодо посилань представника відповідача на невідповідність умов договору та розрахунку заборгованості, зокрема нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд виходить з наступного.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що під час укладення спірного кредитного договору відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо процентної ставки за кредитом, її типу (фіксована), порядку її обчислення та сплати процентів, реальної річної процентної ставки, та погодив такі умови, підписавши договір шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За своєю правовою природою проценти за кредитом входять до складу кредитного зобов`язання та обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до вимог Цивільного кодексу України та вимог статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У цивільному законодавстві діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою, що становить 3,00 % річних за кожен день користування кредитом. Вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії кредитного договору за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою.

Строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту: 11.03.2024р. (п. 4.9 договору).

Відповідно до п.п. 4.9, 4.10 договору, у реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572 465, 00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 180 000грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 162 000грн.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування узгоджено сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Отже, за користування кредитним коштами за договором про відкриття кредитної лінії № 1207-3859 від 17.05.2023р. у позичальника виник обов`язок зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,00 % в день на суму виданого кредиту.

Оскільки строк дії договору про відкриття кредитної лінії № 1207-3859 від 17.05.2023р. закінчувався 11.03.2024р., кредитодавець мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами лише до 11.03.2024р.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії № 1207-3859 від 17.05.2023р. вбачається, що така станом на 09.08.2023р. становить 54 020грн., та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 000грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 36 020грн.

Отже, за весь період строку дії договору з 17.05.2023р. року по 11.03.2024р. сума процентів за користування кредитом нарахована тільки до 03.07.2023р. у розмірі 36 020грн., тобто у меншому розмірі ніж, визначено п. 4.6. кредитним договором.

Таким чином, суд вважає, що дані заперечення представника відповідача не обґрунтовані та не заслуговують на увагу у зв`язку з чим, вимоги позивача про стягнення з відповідачки простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 36 020грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Поміж іншим, суд також відхиляє доводи представника відповідачки щодо відсутності повноважень у дані справі представника ОСОБА_2 , оскільки при звернення до суду з даним позовом, представником Коваленко Я.О. долучено довіреність від 01.07.2023р. (а.с. 41), тобто у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України, Коваленко Я.О. підтверджені повноваження для представлення інтересів як представника позивача у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено позивачем документально, суд вважає, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., розмір судового збору визначено з урахуванням подачі позову через систему «Електронний суд» (а.с. 13).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,282-283, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1207-3859 від 17.05.2023 року у розмірі 54 020 (п`ятдесят чотири тисячі двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів. Повний текст рішення буде складено впродовж 5 днів.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс, , місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Покопцева Д.О.