Справа № 353/64/25
Провадження № 2/353/139/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н. І.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 74486,00 та моральної шкоди у грошовому виразі у сумі 20000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.03.2024 року близько 12 год. 10 хв. ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Ольги Кобилянської-Загребля в м. Тлумачі Івано-Франківського району Івано-Франківської області, порушивши своїми діями п. 2.9 (а) та п. 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, та автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП, що сталася 30.03.2024 року, з вини водія ОСОБА_2 автомобіль під його керуванняммарки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є його брат ОСОБА_3 , отримав значні механічні пошкодження, чим йому було завдано матеріального збитку на його відновлення на зальну суму 74486,00 грн. Розмір завданого йому матеріального збитку складається із придбання ним запчастин для його ремонту, здійсненням ремонту та вартості встановлення пошкодження. Ним було придбано запасних частин й іншого необхідного товару для здійснення ремонту пошкодженого автомобіля на загальну суму 49236,00 грн. Крім того, перед проведеням ремонту вказаного автомобіля ним було замовлено Звіт про оцінку колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість дослідження становить 5200,00 грн. Вартість ремонту вищевказаного автомобіля склала 20050,00 грн.

Відпідно до Звіту № 33-04-24 про оцінку пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту (в т.ч. ПДВ на запасні частини і матеріали) станом на квітень 2024 року склала 122787,65 грн., а попередня вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складників (в т.ч. ПДВ на запасні частини і матеріали) на момент дослідження його пошкоджень, отриманих в результаті ДТП складала 51625,42 грн.

Вказав, що оскільки 30.03.2024 року автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , він керував правомірно, то за вказаних обставин, вважає, що він має право, як потерпілий, вимагати від ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди внаслідок отриманих пошкоджень даного транспортного засобу в результаті ДТП.

Вина водія ОСОБА_4 у вчиненні ним даної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2024 року у справі № 353/346/24, якою останній визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що враховуючи те, що винним у ДТП, яка мала місце 30.03.2024 року, є водій ОСОБА_2 , то вважає, що він має право звернутися із відповідним позовом до нього про відшкодування завданих збитків за загальними правилами, встановленими ЦК України.

Так, як на момент огляду експертом моторно-транспортного бюро України автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , частково вже був відновлений, а на даний час повністю, то було прийнято рішення про відмову йому у виплаті відшкодування заподіяної шкоди.

Спричинена йому моральна шкода полягає у тому, що він зазнав значних душевних страждань і переживань, які негативно відбилися на його здоров`ї, психіці та призвели до вимушених змін у його житті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір заподіяної моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 він оцінює в розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 13 год. 00 хв. 20.02.2025 року без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Однак, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, дану цивільну справу було неодноразово відкладено та викликано сторін в судове засідання, з метою заслухання їх усних пояснень в приміщення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву (а.с. 96), в якій просив дану справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 91).

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.ст. 15,16 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2024 року по справі № 353/346/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 14.05.2024 року (а.с. 12-17).

Даною постановою встановлено, що 30.03.2024 року о 12 год. 10 хв. по вул. Загребля в м. Тлумач Івано-Франківської області, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з транспортними засобами марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , та марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Дані відомості також підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 587554 від 30.03.2024 року (а.с. 18).

Нормами частини 6 статті 82 ЦПК встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлена постановоюТлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2024 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 9), власником транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (брат позивача).

Згідно схеми місця ДТП, яка сталася 30.03.2024 року о 12 год. 30 хв. по вул. О.Кобилянської, 12, в м. Тлумачі (а.с. 19), учасниками пригоди були: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач).

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 394029 від 30.03.2024 року о 12 год. 20 хв. 30.03.2024 року по вул. Загребля в м. Тлумач Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення бокове, між: легковим автомобілем «Mazda 3», н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «АК ПЛЮС», яким керував ОСОБА_2 (відповідач), житель АДРЕСА_1 , на підставі посвідчення водія НОМЕР_5 від 13.03.2020 року, автомобіль отримав механічні пошкодження: передньої центральної частини; вантажним автомобілем «Mercedes-Benz», Sprinter 316 CDI. н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_2 , яким він і керував на підставі посвідчення водія НОМЕР_6 , автомобіль отримав механічні пошкодження: передньої центральної частини, задньої лівої нижньої частини; вантажним автомобілем «Volkswagen, Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або страховий сертифікат «Зелена карта»: серії АР № 3156520, виданий Страховою компанією «ЕТАЛОН», яким керував ОСОБА_1 (відповідч), житель АДРЕСА_3 , автомобіль отримав механічні пошкодження: бокової лівої частини. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 (відповідач) п.п. 2.9а, 13.1 ПДР. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол № ААД 587554 (а.с. 20-21).

Листом № 3-01б/30463 від 19.07.2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) повідомило ОСОБА_1 (позивач), що розглянуло його повідомлення від 18.03.2024 року щодо ДТП, яка мала місце 30.03.2024 року за участю транспортного засобу марки «Volkswagen, Transporter», н.з. НОМЕР_2 , яким керував останній. МТСБУ згідно п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло рішення про відмову у виплаті відшкодування заподіяної шкоди, оскільки ОСОБА_1 не виконані обов`язки, визначені вищевказаними нормами закону, а саме згідно рапорту експерта, який був призначений МТСБУ для проведеня огляду пошкодженого транспортного засобу, наданий для огляду вищевказаний автомобіль був частково відновлений, через що неможливо було встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (а.с. 10).

Відповідно до Звіту № 33-04-24 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 складеного оцінювачем ОСОБА_7 , вартість відновлювального ремонту (в т.ч. ПДВ на запасні частини і матеріали) складає 122787,65 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (в т.ч. ПДВ на запасні частини і матеріали) складає 51625,42 грн. Ринкова вартість транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки (момент до ДТП) становить 233168,03 грн. (а.с. 22-38).

Вартість складення вищевказаного звіту становить 5200 грн. 00 коп. (а.с. 43).

Повивачем було придбано запасних частин та іншого необхідного товару для проведення ремонту пошкодженого автомобіля на загальну суму 49236 грн. 00 коп. (а.с. 44-45, 46-47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55).

Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 20050,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком СТО ФОП ОСОБА_8 № від 24.12.2024 року і актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 18500,00 грн (а.с. 56-57), та фіскальним чеком СТО ФОП ОСОБА_8 № від 24.12.2024 року і актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 1550,00 грн (а.с. 58-59),

Тобто, загальний розмір матеріальної шкоди завданий позивачу становить 74486,00 грн. (49236,00+5200,00+20050,00=74486,00).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Нормами п. 2.2. ПДР встановлено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Станом на час розгляду справи заподіяна шкода відповідачем ОСОБА_2 залишається несплаченою, жодних повідомлень з приводу її відшкодування не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, та те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів суду не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 74486 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: ( 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; ( 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; ( 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; ( 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд враховує, що позивач керував автомобілем «Volkswagen, Transporter», н.з. НОМЕР_2 , при ДТП, що само по собі є стресовою ситуацією, зазнав значних душевних страждань і переживань, які негативно відбилися на його здоров`ї, психіці та призвели до вимушених змін у його житті.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичними обставинами даної справи, суд вважає, що пошкодження транспортного засобу, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості ним користуватися, безперечно призвело до порушення його звичного способу життя, для організації якого останній був змушений докладати додаткові зусилля. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що в цій частині позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При такому вирішенні спору з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 993,18 грн. (квитанція № 74 від 24.01.2025 року, а.с. 62).

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , 74486 (Сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дородньо-транспортної пригоди, та 3000 (Три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього разом 77486 (Сімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , 993 (Дев`ятсот дев`яносто три) грн. 18 коп. понесених позивачем судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК