Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/516/25
Справа № 279/122/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/122/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 26.12.2019 року між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9091. 28.03.2024 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" укладено договір факторингу №28/03/24 згідно якого ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі за кредитним договором №9091 від 26.12.2019 року.

Оскільки, відповідач порушив умови договору має заборгованість за кредитним договором №9091 від 26.12.2019 року в розмірі 102397,67 грн., з яких: 66807,77 грн. сума заборгованості за основним боргом, 0,05 грн. сума заборгованості за відсотками, 35589,85 грн. заборгованість по комісії.

Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати зі сплати судового збору та 6000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подала відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, просила відмовити в повному обсязі в задоволенні позову, зазначила, що вказаний позов є незаконним та необгрунтованним, що є підставою для відмови в його задоволенні, обгрунтування чого полягає в наступному: 1. Позивач не має права вимагати сплати кредитних грошових коштів, оскільки строк виконання кредитного зобов`язання ще не настав, оскільки він настає 26.10.2025 року, а що стосується позовної вимоги дострокового повернення грошових коштів, то потрібно зазначити, що таку вимогу позивач не має права пред`являти відповідачу, оскільки ним не виконані вимоги ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої: "Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця». Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Потрібно зазначити, що ніякі повідомлення відповідачем не отримувались, що є перешкодою для подання позову про дострокове повернення всієї суми кредитних грошових коштів. 2. Статтею 513 ЦКУ чітко закріплено, що угода по заміні кредитора в зобов`язанні має бути в такій же формі, як і сама угода, на підставі якої виникло зобов`язання. Позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням, оскільки він не надав жодної додаткової угоди до Договору факторингу, в якій би було зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача, як особи, право вимоги відносно якої передано, а також де були б зазначені реквізити кредитного договору, право вимоги по якому передано. В Договорі - факторингу немає жодного посилання на відповідача. Що стосується начебто витягу з Договору - факторингу, яким позивач хоче підтвердити ту обставину, що він отримав право вимоги відносно відповідача, то потрібно зазначити, що цей документ складений позивачем в односторонньому порядку, без будь яких відміток іншої сторони Договору -факторингу, а тому не може братися до уваги. 3. Згідно ст.515 ЦК України, кредитора не можна змінювати в зобов`язаннях, які нерозривно пов`язані з цим самим кредитом. Банківський кредит відноситься до банківських послуг (статті 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). А ці послуги, у свою чергу, можуть надаватися тільки певними юридичними особами (банками) на підставі певних банківських документів (ліцензій). Таким чином, отримавши кредитні грошові кошти у банку, зобов`язання відповідача пов`язане саме з банком, а не з будь якою іншою юридичною особою. Це означає,що з урахуванням вищезгаданої статті 515 ЦКУ і змінювати кредитора можна тільки на ту юридичну особу, яка є банком. Тому угода між банком та ТОВ "Цикл Фінанс" є нікчемною в силу статті 215 Цивільного кодексу України.

Представник позивача направила відповідь на відзив, просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі, зазначила, що оскільки матеріали справи не містять доказів отримання досудової вимоги, то відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку дострокового погашення заборгованості за Кредитним договором. На виконання вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, ТОВ "Цикл Фінанс" повідомляло, що було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Адвокатської вимоги №-АВ від 24.12.2024 року на адресу відповідача. Відповідно до Ухвали Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі №210/5129/17, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу сторони є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Аналогійний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б. Слід зазначити, що спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статтями 15,16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами Господарського процесуального кодексу. Даної позиції дотримується Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 09.07.2002 №15-рп/2002 дав роз`яснення застосування способу захисту свого порушеного права шляхом досудового вирішення спору. Так, зокрема Конституційний Суд України зазначив, що: можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору; обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист; обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Таким чином, за відсутності документальних підтверджень досудового врегулювання, відмова в розгляді заяви не є виправданою, адже право на судовий захист має пріоритет над вимогами щодо обов`язковості попередніх спроб мирного вирішення спору. Що стосується повідомлення відповідача про відступлення права вимоги: Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення

виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові, що не звільняє його від виконання зобов`язання первісному кредитору. Щодо доказів відступлення прав вимог, зокрема Витягу з реєстру боржників: Відповідач стверджує, що ТОВ "Цикл Фінанс" не було надано до позовної заяви належних доказів на підтвердження переходу права вимоги, проте це не відповідає дійсності. Відповідно до п.6.2.2. Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року права вимоги переходить до фактора (Позивача) з набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання сторонами та скріплення печатки сторін акту приймання передачі права вимоги у відповідності до Додатку №1 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. До позовної заяви було додано: копію договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року; копію витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року за Кредитним договором; копію додатку №2 до Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року, копію додатку №3 до Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року та копію платіжного доручення про оплату за Договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року. Твердження Відповідача про те, що ТОВ "Цикл Фінанс" надав Витяг з реєстру боржників, який складений у односторонньому порядку є помилковим. Просить звернути увагу, що Витяг підписаний уповноваженими особами ТОВ "Цикл Фінанс" та АТ "Банк Кредит Дніпро". Реєстр боржників містить великий перелік інформації про боржників, яка не може розголошуватись третім особам та захищена ст.60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Саме тому ТОВ "Цикл Фінанс" надав Витяг з реєстру, що містить детальну інформацію про заборгованість конкретного боржника. Щодо твердження відповідача про нікчемність Договору факторингу: Відповідач стверджує, що згідно ст.515 ЦК України, кредитора не можна змінювати в зобов`язаннях, які нерозривно пов`язані з самим кредитом, тому угода між Банком та ТОВ "Цикл Фінанс" є нікчемною в силу статті 215 ЦК України. Насправді відповідно до ст.515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Твердження відповідача про виконання зобов`язання лише перед банком та нікчемність укладеного правочину є лише невірним тлумачення норм ЦК України. ТОВ "Цикл Фінанс" є фінансовою компанією та включена до Реєстру фінансових установ України, що є відкритою інформацією та міститься на сайті Національного банку України. Також відповідачем було укладено споживчий кредитний договір, який не є підставою виникнення особливих правовідносин між боржником та кредитором, за яких кредитора не можна змінювати в зобов`язаннях. Отже, твердження відповідача про нікчемність Договору факторингу є повністю помилковим. З отриманого відзиву зрозуміло, що відповідачу в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості за Кредитним договором, більше того, відповідач вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з його відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання.

Відповідачем подано запереченення на відповідь, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 1.Що стосується досудового врегулювання спору, то позивач у відповіді на відзив стверджує, що було вжито заходи до судового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги №- АВ від 24.12.2024 року на її адресу. Але ніякого повідомлення вона не отримувала. Згідно ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", виконання вимоги, яку, начебто, Позивач направляв на мою адресу, потрібно було здійснити протягом 30 (тридцяти) днів, тобто до 24.01.2025 року. Позивач не дотримався цього терміну і подав до суду позовну заяву (про повернення всієї суми боргу), яка була сформована в системі «Електроний суд» 04.01.2025 року, чим порушив її права, як споживача. Більш того, в Кредитному договорі про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Даний пункт в Кредитному договорі № 9091 від 26.12.2019 року відсутній. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Саме тому, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача, порівняно з правами, встановленими законом - є нікчемними. 2. Щодо відступлення прав вимоги: Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язані. У свою чергу, боржник вправі вимагати від нової сторони-кредитора доказів переходу до неї прав по зобов`язанню. До надання таких даних боржник має право не виконувати зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 612 ЦК У - прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Отже, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, то новий кредитор несе ризик настання несприятливих наслідків для нього відповідно до ст. 613 ЦК України, а саме - прострочення кредитора. 3. Що стосується розголошення інформації третім особам. Відповідно до статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: «Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта, є банківською таємницею». Згідно твердження Позивача, інформація про мене, яка не може розголошуватися третім особам, була взята з Єдиного реєстру боржників. Єдиний реєстр боржників містить персональні дані боржника, дані про виконавців, які ведуть справу, а також інформацію про самі виконавчі провадження і категорії стягнень. Таким чином, невідомо, яким шляхом у позивача опинилися відомості про мої банківські рахунки, операції, які були проведені, фінансово-економічний стан, що були долучені до матеріалів справи.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); (б) дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст.516, ч.2 ст.517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до позивача перейшли всі права кредитора за кредитним договором №9091 від 26.12.2019 року.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Судом встановлено, що 26.12.2019 року між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9091, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в розмірі 99200,00 грн., строком на 48 місяців, зі сплатою 0,001% річних.

Відповідно до п.1.1 даного кредитного договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. 1.2. За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: Сума Кредиту: 99200,00; Строк кредитування 48 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту 26 грудня 2023 р. Цільове призначення: на споживчі потреби. Згідно п.2.1. Платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтатних (рівномірних) платежів, далі - Обов`язковий платіж. П.3.3. Договору Порядок відмови Клієнта від Кредиту, дострокового погашення заборгованості за цим Договором, відповідальність Сторін за порушення умов цього Договору та інші умови кредитування викладені в УДБО.

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

Згідно з копією виписки з особового рахунку ОСОБА_1 її заборгованість перед відповідачем станом на 27.03.2024 року становить 102397,67 грн, з яких залишок простроченого кредиту 66807,77 грн., залишок прострочених відсотків 0,05 грн., залишок прострочених комісій 35589,85 грн.

28.03.2024 року між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" укладено договір факторингу №28/03/24 згідно якого ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі за кредитним договором №9091 від 26.12.2019 року.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 р. від АТ "Банк Кредит Дніпро" до ТОВ "Цикл Фінанс" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 102397,67 грн.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 28.03.2024 року за Договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 від АТ "Банк Кредит Дніпро" до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .

Оскільки, відповідач порушив умови договору, має заборгованість за кредитним договором №9091 від 26.12.2019 року в розмірі 102397,67 грн., з яких: 66807,77 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 0,05 грн. сума заборгованості по відсотках; 35589,85 грн. заборгованість по комісії.

Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувала.

Згідно п.1.2. кредитного договору кінцевою датою повернення кредиту є 26.12.2023 р., доказів ініціювання продовження строку дії кредитного договору та зміну дати повернення кредиту матеріали справи не містять та відповідачем не надано, тобто твердження відповідача що позивач не має права вимагати сплати кредитних коштів, оскільки строк виконання кредитного зобов`язання ще не настав, оскільки він настає 26.10.2025 року свого підтвердження не знайшов. Також відповідачем усупереч положенням ст.ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості посилається на те, що угода між банком та ТОВ "Цикл Фінанс" є нікчемною в силу ст.215 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. У розумінні положень статті 519 ЦК України недійсною є вимога, яка не має правової підстави: зокрема, яка ґрунтується на нікчемному правочині або оспорюваному правочині, що був визнаний судом недійсним до чи після відповідного відступлення; яка не належала первісному кредитору або на момент відступлення вже припинилася. Недійсність вимоги є вадою предмета договору, яка не може вплинути на дійсність самого договору. Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

Стосовно тверджень відповідача в запереченні на відповідь, що стосується досудового вругелювання спору: згідно адвокатської вимоги від 24.12.2024 р. вих. №-АВ, адвокат Дорошенко М.А., діючи в інтересах свого клієнта ТОВ "Цикл Фінанс" направила адвокатську вимогу за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, вказаною нею в Кредитному договорі, підтверджень надсилання листа матеріали справи не містять. Даних про вручення такого листа відповідачу (отримання нею вимоги банку) матеріали справи також не містять. Так, у постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13-ц (провадження №14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернула кредитні кошти, отримані відповідно до кредитного договору №9091 від 26.12.2019 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту та заборгованість по відсотках.

Разом з тим, суд не може погодитися з законністю нарахування та стягнення комісії, оскільки вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору належним чином не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу в ромірі 6000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір №43453613 від 18.09.2024 року про надання правової допомоги, додаткова угода №9091 до договору №43453613 про надання правової допомоги від 18.09.2024 року, акт №9091 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 18.12.2024 року, платіжна інструкція №7752 від 25.12.2024 року.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог (0,65%).

Керуючись ст.ст.4-12, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 530, 549, 610-612, 628, 629, 638, 1048, 1050 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" заборгованість за кредитним договором №9091 від 26.12.2019 року в розмірі 66807 (шістдесят шість тисяч вісімсот сім) гривень 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" 1580 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят) гривень 46 копійок судового збору та 6000 (шість тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс", місце зніходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Волкова Н.Я.