Провадження №2/748/561/25
Єдиний унікальний № 748/768/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

"29" квітня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4876443 від 27 травня 2021 року в сумі 11 199 грн. 76 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4876443, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 600 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача терміном на 27 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 182 грн. (7% від суми кредиту за договором), проценти за користування кредитом складають 617 грн. 76 коп., які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитуваняя відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) 60 днів. Сторонами кредитного договору узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Кредитний договір укладено за допомогою електронних засобів шляхом підписання позичальником Публічної пропозиції (оферти) Товариства, розміщеної на сайті товариства https://miolan.ua. Договір позичальником підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 2 600 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, становить 11 199 грн. 76 коп. та складається із заборгованості за основним зобов`язанням 2600 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 8 417 грн. 76 коп. та заборгованістю за комісіями в розмірі 182 грн. 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №07Т відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Додатк до Договору факторингу від 13 вересня 2021 року до договору факторингу №07Т ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11 199 грн. 76 коп., з яких: 2 600 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8 417 грн. 76 коп. заборгованість за нарахованими процентами та 182 грн. заборгованість за комісіями. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою судді від 31 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 27 травня 2021 року між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №4876443, який згідно з скріншоту преамбули кредитного договору позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «J87260» (а.с.73).

Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у загальному розмірі 2 600,00 грн. на строк 27 календарних днів, строк повернення 23 червня 2021 під проценти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними та виконати обов`язки передбачені договором.

Відповідно до п. 1.1. укладенням цього Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначеним цим Договорм, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 2 600,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін і виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, визначених цим Договором.

Умовами Кредитного договору передбачена виплата коштів на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) позичальника, що були ним надані Кредитодавцю.

Пунктами 2.2. та 2.3. Договору встановлено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом.

Договір з Позичальником укладається в електронній формі за допомогою ІТС Кредитодавця, доступ до якої забезпечується через Сайт Кредитодавця після Реєстрації позичальника у спосіб та в порядку, передбачених Правилами. Під час процесу Реєстрації, але до моменту укладання із Позичальником Договору, Кредитодавець проводить його ідентифікацію та верифікацію відповідно до вимог законодавства та у порядку і спосіб, що визначені Правилами. Крім того, під час Реєстрації позичальник надав право на доступ до персональних даних, інформації, що складає його кредитну історію та на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій, включеної до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті внаслідок отримання відповіді про прийняття пропозиції про укладання цього Договору (акцепт) яку було надано Позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався Кредитодавцем електронним повідомленням (смс-повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) позичальника, а позичальник використовуючи одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) у вигляді СМС коду здійснив підписання Договору, пропозиції про його укладення (акцепт), шляхом введення отриманого одноразового ідентифікатора у спеціально відведене віконце на Сайті Кредитодавця.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, яким позичальник скріплює оформлювані у системі документи, є аналогом власноручного підпису позичальника і тягне всі ті самі юридичні наслідки, які виникають внаслідок скріплення документів власноручним підписом. Створені в системі заявки, договори та інші документи в електронному вигляді є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовому вигляді.

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №07Т (а.с.18-24), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами вказаними у реєстрі боржників, визначених у додатках до договору, про що також був складений акт прийому - передачі реєстру боржників.

Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року, від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №4876443 на загальну суму 11 199 грн. 76 коп. (а.с. 15).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №4876443 становить 11 199 грн. 76 коп., з яких: 2 600 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 417 грн. 76 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредиту та 182 грн. - заборгованість за комісією (а.с.16).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 вказаного закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що умови зазначеного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №4876443 від 27 травня 2021 року становить 11 199 грн. 76 коп., з яких: 2 600 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 417 грн. 76 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредиту та 182 грн. - заборгованість за комісією

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

12 лютого 2025 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правової допомоги № 01/11.

Згідно Додаткової угоди №4876443 від 19 лютого 2025 року Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало ТОВ «Діджи Фінанс» правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вартість правничої допомоги, згідно детального опису наданих послуг, становить 4 000 грн., з яких: 1 500 грн. за правовий аналіз обставин, 2 000 грн. за складання позовної заяви та 500 грн. за формування додатків до позовної заяви (а.с.17, 25-27, 34).

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року року, Акт №4876443 про надання юридичної допомоги від 19 лютого 2025 року є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.4,5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе з урахуванням складності справи, обсягу виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціни позову, розгляду судом справи без участі сторін, стягнути витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» у розмірі 4 000 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.2,5,10-13,18,133,141,247,258-259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.512,514,526,530,546,1048-1050,1082 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, м. Бровари, Київська обл., вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897) заборгованость за Договором про споживчий кредит № 4876443 від 27 травня 2021 року у сумі 11 119 (одинадцять тисяч сто дев`ятнадцять) грн. 76 (сімдесят шість) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, м. Бровари, Київська обл., вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897), 2 422,40 грн. судового збору та 4 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.