Справа № 603/142/25
Провадження №2/603/124/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його баби ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належні їй відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039252 та ТР № 006136 земельні ділянки площею 0,2848 га та 0,6349 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території с. Устя-Зелене Чортківського району Тернопільської області, кадастрові номери :01:001:0303 та :01:001:1638 відповідно. На все майно спадкодавцем було складено заповіт на ім`я позивача. Він прийняв вищевказану спадщину, оскільки проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем без реєстрації, однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. Окрім того, існує розбіжність в актових записах. Водночас інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивач покладає на себе.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності, з обставинами, викладеними в позові ОСОБА_1 , погоджується.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено такі обставини.

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 17.11.1986 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.05.1964 року батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано ОСОБА_5 і ОСОБА_2 .

Зі змісту відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-5155/2-24 від 04.12.2024 року видно, що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Устя-Зелене, с. Міжгір`я, с. Лука території Устя-Зеленської сільської ради за рахунок земель с. с. «Галичина» Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ТР № 039252) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,28 га, кадастровий номер :01:001:0303, а також державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ТР № 006136) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,63 га, кадастровий номер :01:001:1638, зареєстровані 11.08.2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності.

Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 28.02.2025 року та № НВ-024 від 12.11.2024 року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,6349 га та 0,2848 га, що належали ОСОБА_2 відповідно до державних актів серії ТР № 006136 і серії ТР № 039252 від 11.08.2004 року, присвоєно кадастрові номери :01:001:1638 та :01:001:0303 відповідно.

Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ТР № 006136 і серії ТР № 039252 від 11.08.2004 року втрачено, про що позивачем розміщено оголошення у місцевій газеті «Свобода» (редакція від 09.04.2025 року).

Баба позивача - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.11.2008 року, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 01.10.1998 року секретарем Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Малиняк Л. С., зареєстрований в реєстрі за № 59, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно позивачу ОСОБА_1 .

Як видно зі змісту довідки № 831 від 26.08.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею ніхто не був зареєстрований.

Згідно з довідкою № 928 від 25.10.2025 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , одна. На час смерті ОСОБА_2 з нею за вказаною адресою проживав без реєстрації її внук ОСОБА_1 , який після смерті баби підтримував будинок в належному стані, обробляв земельні ділянки, користувався всім спадковим майном, включаючи речі домашнього вжитку. За наявною в Монастириській міській раді інформацією ОСОБА_2 у 1998 році було складено заповіт, посвідчений в Устя-Зеленській сільській раді, на ім`я ОСОБА_1 , який спадкодавцем не змінено і не скасовано.

Судом встановлено, що усвідоцтві про народження ОСОБА_4 (мати позивача) серії НОМЕР_2 від 20.05.1964 року баба позивача зазначена як ОСОБА_2 , у заповіті, посвідченому 01.10.1998 року секретарем Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Малиняк Л. С., зареєстрованому в реєстрі за № 59, вона зазначена як ОСОБА_2 , а в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 25.11.2008 року як ОСОБА_2 . Окрім того, встановлено, що в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039252 і серії ТР № 006136 вона зазначена як ОСОБА_2 .

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 169/01-16 від 02.04.2025 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 114/02-31 від 06.03.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 0,2848 га та 0,6349 га згідно з державними актами на право приватної власності на землю серії ТР № 006136 і серії ТР № 039252 відповідно, що залишилися після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню.

За змістом ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (аніж ті, що визначені в ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абз. 1 п. 2 постанови).

Поряд з цим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року в справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) викладено висновок про те, що в справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, встановлення факту є передусім питанням доведення обставин, що входять до предмета доказування в справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, а зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке встановлення не є необхідним.

Схожий за змістом висновок викладено в поставі Верховного Суду від 29.05.2024 року в справі № 206/851/23.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ст. 1225 ЦК України.

За приписами п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також встановлено, що ім`я та по батькові баби позивача ОСОБА_2 , яке зазначене в її заповіті від 01.10.1998 року, а також в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039252 і серії ТР № 006136 не збігається із її іменем та по батькові, які зазначені у свідоцтві про смерть. Вказаний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у позивача, зокрема отримання спадщини після смерті баби. Також встановлено, що бабі позивача ОСОБА_2 належали земельні ділянки площею 0,2848 га та 0,6349 га відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039252 та ТР № 006136, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території с. Устя-Зелене Чортківського району Тернопільської області, кадастрові номери :01:001:0303 та :01:001:1638 відповідно. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом, спадщину прийняв. Дані про інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та прийняли її, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

Судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, залишити за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1225, 1233-1236, 1241, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст. 81 ЗК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,2848 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території с. Устя-Зелене Чортківського району Тернопільської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 039252, кадастровий номер :01:001:0303;

- земельну ділянку площею 0,6349 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території с. Устя-Зелене Чортківського району Тернопільської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 006136, кадастровий номер :01:001:1638.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян