Справа №751/2185/25
Провадження №2/751/984/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняРак Я.М.
розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 751/2185/25
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції України в Одеській області
пропро зняття арешту з нерухомого майна
учасники справи та представники:
позивачне з`явився
представник відповідачане з`явився

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна, а саме: з належної йому на праві власності частки квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого відділу ВМ на промринку ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2012, серії та номер: б/н, номер запису про обтяження 6332983, дата державної реєстрації обтяження: 08.05.2012. Вказує, що наявність арешту на належне йому частку майна, порушує його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Вважає, що на даний час підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому порушене право підлягає захисту в судовому порядку шляхом зняття арешту на майно.

Позовна заява надійшла до суду 07.03.2025. Головуючий суддя своєю ухвалою від 11.03.2025, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у даній справі, підготовче судове засідання 09.04.2025 закрите та призначено розгляд справи по суті на 29.04.2025.

Представником відповідача ГУНП України в Одеській області надано відзив, відповідно до якого зазначає, що Головне управління Національної поліції в Одеській області не є та не може бути відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 . Позивачу необхідно звертатись до суду з рамках КПК України та оскаржувати рішення слідчого.

Позивач судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у наданому відзиві зазначив, щодо можливості проведення судового засідання без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що постановами слідчого відділу ВМ на промтоварому ринку ГУ МВС України в Одеській області від 15.02.2012 та 25.04.2012, були накладені арешти на майно ОСОБА_1 , а саме на частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (постанова слідчого відділу ВМ на промтоварому ринку ГУ МВС України в Одеські області від 15.02.2012), а також на частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (постанова слідчого відділу ВМ на промтоварому ринку ГУ МВС України в Одеські області від 25.04.2012).

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 24.11.2020 у справі № 509/2643/17 ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. Він звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Зазначеним вироком було скасований арешт, накладений постановою слідчого СВ ВМ на промтоварному ринку ГУ МВС України в Одеській області від 15.02.2012 на вклади, цінності, а також інше майно де б воно не знаходилось. Таким чином, питання про скасування арешту майна, накладеного постановами слідчого у кримінальному провадженні частково вирішене судом при ухваленні вироку.

Відповідно до даних витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою обтяження арешт нерухомого майна ОСОБА_1 є постанова слідчого СВ ВМ на промринку ГУ МВС України в Одеські області від 25.04.2012.

05.03.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУ МВС України в Одеській області, в якій просив зняти арешт з частки нерухомого майна, що належить йому на праві власності, накладений на підставі постанови слідчого відділу ВМ на промтоварному ринку ГУ МВС України в Одеській області (серія та номер: б/н), виданої слідчим 25.04.2012 у кримінальному провадженні №0001370.

Листом № 3-329 від 11.04.2024 ГУ МВС України в Одеські області, в особі Ліквідаційної комісії, повідомило його про те, що 27.03.2024 Одеським районним управлінням поліції № 2 ГУНП в Одеській області, за вих. № 260/СВ, вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 24.11.2020 у справі № 509/2643/17 (провадження 1-кп/501/97/20), разом із зверненням ОСОБА_1 до нього, скеровано до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, для вирішення питання в частині зняття арешту та внесення відповідних даних до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В подальшому, ОСОБА_1 , з метою вирішення даного питання по суті, звернувся до департаменту Одеської міської ради. Листом № 137-3/вих. від 04.09.2024 Юридичний департамент Одеської міської ради надав ОСОБА_2 роз`яснення стовно встановленого законом порядку здійснення реєстраційних дій, в межах якого останньому було надано рекомендацію звернутися до управління державної реєстрації Департаменту за адресою: АДРЕСА_3 для оформлення відповідної заяви на державну реєстрацію або до будь-якого іншого суб`єкта державної реєстрації, що має доступ до Державного реєстру прав в умовах воєнного стану в межах України.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням про зняття арешту з частки його майна. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного постановою слідчого СВ ВМ на проминку ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2012.

Таким чином, станом час розгляду справи в суді арешт на належну ОСОБА_1 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 є чинним.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначив, що накладений арешт у кримінальній справі порушує право власника на користування та розпорядження майном.

Відповідно до п.9 розділу11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року. Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК України раніше не містив.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. 174, 539 КПК Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено ст. 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Таким чином, спори про право, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Суд також враховує, що в матеріалах справи наявна ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 звертався із клопотанням про зняття арешту з майна, але суддею Іллічівського міського суду Одеської області було відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного постановою слідчого СВ ВМ на проминку ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2012, посилаючись на те, що заявником не доведено належними доказами в рамках якої кримінальної справи було винесено постанову, на підставі якої накладено спірний арешт, а також наслідки розгляду відповідної кримінальної справи.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України).

У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Будь-яких способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон 1960 року не передбачав.

При розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, відповідно до п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право власності позивача, в частині вільного користування та розпорядження своїм майном, оскільки в державному реєстрі наявні відомості про арешт нерухомого майна.

Положення ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном.

Позивач має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку,передбаченому ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Однак, у даному випадку накладений арешт у кримінальній справі, проте зняття арешту не відбулось, з незалежних від позивача причин, постанова слідчого СВ ВМ на проминку ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2012 (не дивлячись на ліквідацію такого юридичної особи) зазначена в записі про обтяження, та фактично продовжує існувати арешт, а відтак наявність арешту перешкоджає порушує конвенційне право власності на мирне володіння майном.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що вжитий та діючий арешт на протязі 13 років на нерухоме майно особи, значним чином порушує права та інтереси позивача по справі, тобто його вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з позову, позивачем не заявлено вимог стосовно відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладень судових витрат на відповідача і в такому випадку судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 76-81, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на частки квартири АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт постановою слідчого відділу ВМ на промринку ГУМВС України в Одеській області від 25.04.2012, серії та номер: б/н, номер запису про обтяження 6332983, дата державної реєстрації обтяження: 08.05.2012., реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна: 17475200 від 08.05.2012.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.С. Лібстер