РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/403/25

2-о/609/39/2025

28 квітня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В.

при секретарі судового засідання: Сандулович О.М.

за участю:

заінтересованої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за заявою: представника заявника Філіпчук Тетяни Євгеніївни адвоката, Булави Олександра Петровича

де

заінтересована особа: ОСОБА_1

вимоги заявника: про видачу обмежувального припису

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

1. 25 квітня 2025 року представник заявника ОСОБА_2 адвокат, Булава Олександр Петрович звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

2. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 08 жовтня 2024 року рішенням Шумського районного суду Тернопільської області в справі № 609/1139/24 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З часу розірвання шлюбу пройшло понад пів року, однак колишній чоловік заявниці ОСОБА_1 постійно приходить до житлового будинку, де мешкає ОСОБА_2 та вчиняє домашнє насильство, спричиняючи психологічні страждання заявниці та її дітям. Зокрема, ОСОБА_1 вчиняє сварки та ображає заявницю і дітей, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя.

Внаслідок таких дій колишнього чоловіка сім`я заявниці постійно почувається знервованою, переляканою, перебуває в напрузі. Неодноразові звернення ОСОБА_2 в поліцію впродовж останніх місяців з приводу протиправних дій ОСОБА_1 не призвели до зміни ним його поведінки.

10 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 було складено терміновий заборонний припис, згідно якого кривдник зобов`язаний залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи.

Зокрема, 16.02.2025 ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння прийшов до будинку заявниці, порушуючи умови термінового заборонного припису №АА330551.

Неодноразово ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 :

- 17.02.2025 на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.2 ст. 173-8 КУпАП через порушення термінового заборонного припису №АА330551;

- 19.02.2025 на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.2 ст. 173-2 КУпАП через чергове порушення термінового заборонного припису №АА330551;

- 20.02.2025 на ОСОБА_1 складені адміністративні протоколи № 223818, 223819, 223820, 619891, 619893 за ч.2., ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Після завершення дії термінового заборонного припису ОСОБА_1 продовжує приходити до місця проживання заявниці та вчиняти домашнє насильство щодо неї та дітей.

Постановою Шумського районного суду від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-8 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Постановою Шумського районного суду від 18 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-8 КУпАП, ч.2 ст.173-8 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Постановою Шумського районного суду від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні п`яти адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення.

Представник заявника у заяві зазначає, що відповідач систематично вчиняє домашнє насильство щодо заявниці та дітей, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту особи, яка постраждала від домашнього насильства, вважаємо, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис.

Враховуючи наведене, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ; Встановити строком на 6 (шість) місяців захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 та покласти на нього обов`язки: - заборонити наближатися на відстань, меншу 300 метрів до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

3. У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 щодо видачі обмежувального припису поклався на думку суду, однак зауважив, що з дружиною примирився.

4. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2024 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 28 квітня 2024 року на 12 год. 00 хв.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 24.11.2017 та свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 02.08.2023, в графі батьки вказано: « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_2 ».

7. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2024 року ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який укладений 01 лютого 2023 року та зареєстрований Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а/з № 11.

8. Як вбачається із матеріалів справи 10 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 було складено терміновий заборонний припис серії АА № 330551, згідно якого кривдник зобов`язаний залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи строком на 10 діб з 05 год. 00 хв. 10.02.2025 та діє до 05 год. 00 хв. 20.02.2025.

9. Згідно копії листа Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області слідує, що ОСОБА_2 зверталася до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області 16.02.2025, 17.02.2025, 19.02.2025, 20.02.2025 за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства колишнім чоловіком ОСОБА_1 та порушенням умов термінового заборонного припису.

10. Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-8 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

11. Постановою Шумського районного суду від 18 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-8 КУпАП, ч.2 ст.173-8 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

12. Постановою Шумського районного суду від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні п`яти адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.2 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення.

ІV. Оцінка Суду.

13. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

14. Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

15. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї особи.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

16. Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

17. Пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

18. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

19. За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

20. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

21. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

22. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

23. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

24. У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

25. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

26. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

27. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21.11.2018 у справі № 756/2072/18, від 09.12.2019 у справі № 756/11732/18.

28. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

29. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

31. Так, як вбачається з матеріалів справи заявник ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_1 , відтак суд приходить до висновку, що на них розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству, та відповідно, може вирішуватись питання про видачу обмежувального припису.

32. Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 систематично протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її колишній чоловік ОСОБА_1 , яке виражається у словесних погрозах, чим спричиняє емоційну невпевненість ОСОБА_2 та завдає шкоди її психічному здоров`ю, що виражається у моральних страждань та постійному переживанні за своє життя і здоров`я.

Зазначене підтверджується постановами Шумського районного суду Тернопільської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства, невиконання термінового заборонного припису, з яких вбачається вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 .

33. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_1 є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який вчиняє домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Також, зважаючи на систематичну протиправну поведінку ОСОБА_1 приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд вбачає існування реальних ризиків продовження у майбутньому вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне заяву представника заявника задоволити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

34. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

З цих підстав,

керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ст.ст. 265, 350-6 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву представника заявника ОСОБА_2 адвоката, Булави Олександра Петровича, де заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволити повністю.

2. Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 .

3. Встановити строком на 6 (шість) місяців захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 та покласти на нього обов`язки:

- заборонити наближатися на відстань, меншу 300 метрів до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 28 квітня 2025 року.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ