ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/517/25 Справа № 199/2240/24 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 червня 2024 року в цивільній справі номер 199/2240/24 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення регламентної виплати та визнання вимог незаконними,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення регламентної виплати та визнання вимог незаконними, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 31 серпня 2023 року в м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 14 сталася ДТП за участі транспортного засобу «Kia Sportage», державний номер НОМЕР_1 ? під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Lexus GS 350», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2023 року, справа 199/7499/23. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

04.09.2023 року позивачка через свого представника звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 30.10.2023 року та листом від 11.12.2023 року МТСБУ зазначило, що не погоджується з проведенням виплати на СТО ФОП ОСОБА_4 та просить надати реквізити особистого рахунку ОСОБА_1 . Строк виплати регламентної виплати сплив 04.12.2023 року, але до цього часу регламентна виплата так і не була виплачена. Позивачка вважає, що дії МТСБУ є незаконними.

Позивачка просила суд: стягнути з МТСБУ регламентну виплату у розмірі 59381,76 грн на користь СТО ФОП ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення регламентної виплати та визнання вимог незаконними задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 регламентну виплату в розмірі 59381,76 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та судові витрати у вигляді витрат на оплату послуг експерта в розмірі 2760,00 грн.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач МТСБ України, подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2024 року в цивільній справі №199/2240/24 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України, стягнути з позивачки судові витрати.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права і неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.

МТСБУ здійснює страхове відшкодування/регламенту виплату безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим у разі звернення потерпілого до МТСБУ встановлено виключення, коли МТСБУ не здійснює регламентні виплати погодженим особам з потерпілими, які надають послуги з ремонту, а саме у разі звернення на підставі передбаченій підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».

У МТСБУ відсутній обов`язок відшкодовувати шкоду на користь погодженої особи з потерпілими, яка надає послуги з ремонту замість потерпілого, оскільки нормою п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» встановлене законодавче обмеження - на що суд першої інстанцій не звернув увагу та безпідставно вважає, що МТСБУ повинно відшкодувати шкоду на користь погодженої особи з потерпілими, яка надає послуги з ремонту замість потерпілого.

При відсутності договору ОСЦПВ у винуватця ДТП страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.»

Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Демарчук М.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка просила апеляційну скаргу МТСБУ залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) повинна бути на особистий рахунок потерпілої особи, а не СТО, оскільки МТСБУ не надавало згоди на виплату страхового відшкодування саме на рахунок СТО.

Законом визначено, що саме МТСБУ повинна отримати згоду від потерпілої особи стосовно напрямку виплати, чи то виплата буде на особистий рахунок потерпілого чи можливо на рахунок осіб, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, а не навпаки. Без згоди Потерпілої особи МТСБУ не може самостійно визначати напрямок виплати. Тобто, саме потерпіла особа визначає напрямок виплати, а не МТСБУ. У заяві на виплату представник позивачки зазначив, що ОСОБА_1 виявила бажання отримати страхове відшкодування (регламентну виплату) на рахунок СТО. Отримання згоди від МТСБУ щодо напрямку виплати не передбачено чинним законодавством та не є обов`язковим.

Звертає увагу, що МТСБУ не оспорює розмір заподіяної шкоди, який встановлено висновком експерта Дроздова Ю.В. №4409/23 від 25.09.2023 року, складеним на замовлення позивача.

Останній день виплати регламентної виплати сплив ще 04.12.2023 року, але регламентна виплата не виплачена до цього часу, тому позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права та процесуального права.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Демарчук Н.О. апеляційну скаргу відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач МТСБУ та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 178, 179).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю не з`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 31 серпня 2023 року в м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 14 сталася ДТП за участі транспортного засобу «Kia Sportage», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Lexus GS 350», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 5-9зв, 10-11зв).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с. 16-17).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не застрахована.

04.09.2023 року позивачка через свого представника звернулась до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10-12).

Відповідно до копії Акту №53 від 29.09.2023 року прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), зробленого ФОП ОСОБА_4 , зазначено перелік ремонтних робіт транспортного засобу, та вартість ремонту складає 59730,00 грн (а.с. 57).

04.10.2023 року позивачка через свого представника звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій наведено рахунок особи, яка надала послуги з ремонту пошкодженого майна, тобто ФОП ОСОБА_4 (а.с. 14).

З копії відповіді МТСБУ від 30.10.2023 року вбачається, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди МТСБУ має отримати реквізити розрахункового рахунку потерпілої особи, оскільки МТСБУ може надати пропозицію здійснити виплату на рахунок особи, що надає послуги з ремонту пошкодженого майна, а потерпіла особа має право надати свою згоду або відмовитись від такої пропозиції та МТСБУ не зверталось із такою пропозицією до потерпілої особи. Після отримання зазначених документів, МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди (а.с. 20).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в певному обсязі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає обставинам справи та нормам закону.

Положеннями частин 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Положеннями ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» визначено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»»,МТСБУ протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що 31 серпня 2023 року в м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 14 сталася ДТП за участі транспортного засобу «Kia Sportage», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Lexus GS 350», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не застрахована.

04.09.2023 року позивачка через свого представника звернулась до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до копії Акту №53 від 29.09.2023 року прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) зробленого ФОП ОСОБА_4 , зазначено перелік ремонтних робіт транспортного засобу та вартість ремонту складає 59730,00 грн.

04.10.2023 року позивачка через свого представника звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій наведено рахунок особи, яка надала послуги з ремонту пошкодженого майна, тобто ФОП ОСОБА_4 .

З відповіді МТСБУ від 30.10.2023 року вбачається, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди МТСБУ має отримати реквізити розрахункового рахунку потерпілої особи, оскільки МТСБУ може надати пропозицію здійснити виплату на рахунок особи, що надає послуги з ремонту пошкодженого майна, а потерпіла особа має право надати свою згоду або відмовитись від такої пропозиції та МТСБУ не зверталось із такою пропозицією до потерпілої особи. Після отримання зазначених документів, МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди.

Таким чином, останній день регламентної виплати (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування) - 04.12.2023 року.

На вказану дату МТСБУ покладені на них обов`язки щодо своєчасного направлення страхового відшкодування не виконало.

За таких обставин, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з МТСБУ на користь ФОП ОСОБА_4 регламентної виплату в розмірі 59381,76 грн, оскільки МТСБУ має відшкодувати розмір шкоди встановлений у висновку експерта/звіті оцінювача, а не фактичні витрати ремонту транспортного засобу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке в повній мірі відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 червня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Судді: