ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/31913/23

Провадження № 22-ц/820/917/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Ковальової А.І.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року (суддя Продан Б.Г.) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на частку,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.09.2023 року у справі №686/11252/22 визнано за ОСОБА_2 право часткової приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 5,79%, визнано за ОСОБА_1 право часткової приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 94,21%.

Після набрання законної сили вказаним рішенням ОСОБА_2 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 579/10000 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачка зареєстрована у зазначеній квартирі з 18 грудня 2019 року.

У зв`язку з припиненням спільного проживання сторін з моменту виникнення судового спору з приводу поділу зазначеної квартири, позивачка не має доступу до зазначеного помешкання, оскільки усі комплекти ключів від квартири знаходяться у ОСОБА_1 , який вважає спірну квартиру своєю особистою власністю.

За захистом своїх порушених прав позивач зверталася до поліції, проте у відповіді наданій позивачці правоохоронні органи порекомендували звернутися до органів державної виконавчої служби.

Із урахуванням викладеного ОСОБА_2 просила суд усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , які чиняться ОСОБА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 .

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на частку.

Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовано тим, що Хмельницький апеляційний суд визначивши частку ОСОБА_2 у спірній квартирі 5,79% (3,80 кв.м), також зазначив, що така частка є незначною, а площа найменшої з житлових кімнат згідно з технічним паспортом на квартиру складає 10 кв.м, тому встановити порядок користування житлом без неправомірного обмеження права власності ОСОБА_1 є неможливим.

Зазначає, що спірна квартира є непридатною до проживання, в ній відсутній ремонт, комунікації та будь-які інші мінімальні зручності необхідні для проживання. ОСОБА_2 ніколи не проживала у спірній квартирі та не використовувала її як житло та не зверталась до ОСОБА_1 щодо надання їй ключів від вказаної квартири.

Частка ОСОБА_2 у спірній квартирі є незначною, становить 5,79%, вартість такої частки з розрахунку вартості всієї квартири, що визнана сторонами у справі 686/11252/22 в розмірі 317865 грн. становить 18404,38 грн., зазначена сума внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд припинити право власності ОСОБА_2 на частку 579/10000 (5,79%) квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 579/10000 (5,79%) квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року первісний позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її в дану квартиру. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку 579/1000 квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на цю частку за ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що права позивачки на спірну квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а створення перешкод в користуванні квартирою підтверджується поясненнями позивачки та матеріалами справи. В задоволенні зустрічного позову відмовлено з тих мотивів, що припинення права на частку в спірній квартирі завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки в її власності відсутнє інше житло.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що: частка ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 становить 5,79% та є незначною, що було встановлено постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.09.2023 у справі №686/11252/22 та висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.09.2024; виділити в натурі частку ОСОБА_2 в розмірі 5,79% з квартири АДРЕСА_1 неможливо, що встановлено висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.09.2024; спільне проживання сторін, спільне володіння і користування майном є неможливим в силу неприязних стосунків між сторонами; з 2022 року між сторонами тривають судові спори в тому числі з приводу розірвання шлюбу; визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 неможливо, з тих підстав, що частка ОСОБА_2 є незначною, суд апеляційної інстанції у постанові від 05.09.2023 року (справа №686/11252/22) дійшов висновку, що встановити порядок користування житлом без неправомірного обмеження права власності ОСОБА_1 є неможливим; на депозитний рахунок суду внесено ринкову вартість частки ОСОБА_2 в сумі 95131,20 грн., яка була визначена проведеною у справі судовою експертизою.

Отже, припинення права власності ОСОБА_2 на частку в 5,79% не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сім`ї, адже ОСОБА_2 ніколи не проживала в кв. АДРЕСА_1 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 в якому проживає з червня 2017 року по даний час, що не враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Чулкова Н.К. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 , адвокат Рохов О.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2023 року у цивільній справі № 686/11252/22 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02 травня 2023 року про поділ майна подружжя та визначення поряду користування квартирою, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право часткової приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 5,79 %. Визнано за ОСОБА_1 право часткової приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 94,21 %. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до положень частин 4 та 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після набрання чинності зазначеним судовим рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни щодо права власності на зазначену квартиру і згідно доданої копії Витягу з Державного реєстру речових прав від 17.10.2023 року за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано 579/10000 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з копією Витягу з реєстру територіальної громади від 05.09.2023 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у зазначеній квартирі з 18 грудня 2019 року.

Відповідно до висновку експерта №1165/024 від 12.09.2024 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 11.09.2024 року складає 1 643 026 грн. Виділити в натурі частку 5,79%, що належить ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , технічно не можливо через незначну площу квартири, яка припадає на зазначену частку та є суттєво меншою за мінімально необхідну, а також неможливість поділу квартири на два самостійні об`єкти.

За довідкою виданою старостою Митковецького старостинського округу Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 05.01.2024 року №9 ОСОБА_2 проживає без реєстрації з червня 2017 року за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки ОСББ «Інститутська 6-Б» від 10.01.2024 року, ОСОБА_2 не проживає і ніколи не проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира не придатна для проживання, оскільки в ній відсутні внутрішні комунікації.

Відповідно до квитанцій №4 від 10 січня 2024 року та квитанції №8 від 24 вересня 2024 року ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок 18404,40 грн. та 76726,90 грн., компенсації вартості 579/10000 частки спірної квартири.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Судом встановлено, що між сторонами виникають суперечки щодо користування квартирою АДРЕСА_1 по причині вчинення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належною ОСОБА_2 часткою спірної квартири, з приводу чого вона зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо вжиття заходів для усунення їй перешкод у доступі до спірної квартири.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї».

У справі що переглядається, судом встановлено, що частка ОСОБА_2 є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, між сторонами, як колишнім подружжям вже тривалий час існують неприязні відносини, рішенням апеляційного суду від 05 вересня 2023 року у справі №686/11252/22 відмовлено у визначенні порядку користування спірною квартирою.

Однак з огляду на те, що ОСОБА_2 іншого житла не має, вона значиться зареєстрованою у спірній квартирі з 2019 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про припинення права на частку у спільному майні колишнього подружжя та задоволення первісного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

Припинення частки власності власника на відповідну частку майна допускається лише за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам тобто завдана внаслідок припинення права не буде істотною. Суд першої інстанції встановив істотність шкоди, яка може бути завдана ОСОБА_2 внаслідок припинення її права на частку у спільному майні та порушить принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших.

Доводи апелянта про те, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим не є безумовною підставою для примусового припинення права власності відповідачів належної їм частини у спірній квартирі. Припинення права власності власника на відповідну частку майна допускається лише за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам, тобто завдана внаслідок припинення права шкода не буде істотною. Суд першої інстанції встановив істотність шкоди, яка може бути завдана ОСОБА_2 внаслідок припинення її права власності на частку у спільному майні.

Посилання апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції відповідних висновків Верховного суду є безпідставним, так судом першої інстанції вірно застосовано судову практику Верховного суду у подібних правовідносинах.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк