Справа № 524/2908/25
Провадження №2/524/3697/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Мельник Н.П., за участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

УСТАНОВИВ:

11.03.2024 до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього коштів на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину з моменту подачі позову до закінчення ними навчання, але не довше досягнення останніми віку 23 років.

Зазначила, що діти на момент звернення до суду із позовом є студентками денної форми навчання Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2028.

Дочки не працюють, перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на їх утримання не надає, працездатний, стан здоров`я дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітніх дітей, у зв`язку із чим просить ухвалити рішення про задоволення позову.

Ухвалою судді від 10.04.2025 відкрите провадження у справі, залучено учасників справи та визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, проти позову не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 76-79 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У ч. 2 ст. 200 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом достовірно встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач разом з позивачем та дочками не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Згідно довідки № 1638 від 19.02.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до суду із позовом є студенткою денної форми навчання Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, термін навчання з 01.01.2024 до 30.06.2028.

Згідно довідки № 1639 від 19.02.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до суду із позовом є студенткою денної форми навчання Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, термін навчання з 01.01.2024 до 30.06.2028.

Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів та про те, що дохід його повнолітньої дитини перевищує дохід кожної із сторін по справі.

Суд, на підставі встановлених фактів, та того, що право третьої особи на утримання припиняється у разі припинення навчання, дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовна заява подана до суду 11.03.2025 року, тому аліменти присуджуються з цієї дати.

Необхідно стягнути з відповідача аліменти на користь дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період навчання, у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно на кожну, починаючи з дня подачі позову і до закінчення ними навчання, однак, не довше, ніж до досягнення дітьми двадцяти трьох років.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 4 цього Закону України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп за мінімальною ставкою на день подання позову.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування по справі.

Ч. 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», який визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч.3 ст.4 зазначеного Закону).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесені витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

У цьому конкретному випадку позивач просить про компенсацію здійснених ним витрат, понесених по оплаті за юридичні послуги, надані адвокатом із підтвердження їх документами : договір про надання правничої допомоги від 01.03.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 10.03.2025, платіжна квитанція від 10.03.2025).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи документи на підтвердження витрат на юридичні послуги, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки зазначеного клопотання відповідачем заявлено не було, ним не доведено доцільність зменшення витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь ОСОБА_1 у розмірі 3000 грн.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183, 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову 11.03.2025 і до закінчення нею навчання 30.06.2028, однак не довше, ніж до досягнення нею віку двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову 11.03.2025 і до закінчення нею навчання 30.06.2028, однак не довше, ніж до досягнення нею віку двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнення аліментів припинити у разі припинення навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.П.Мельник