Справа № 183/376/22
№ 6/183/8/25

У Х В А Л А
29 квітня 2025 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., державного виконавця Червоноштан О. І., стягувача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного державного виконавця Самарівського відділу державної виконавчої служби Самарівськоого району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан Оксани Іванівни про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
14 січня 2025 року до суду надійшла вказана заява, в якій державний виконавець просить встановити подальший спосіб та порядок виконання рішення Дніпровського апеляційного суду № 183/376/22 від 21 червня 2023 року, постановивши ухвалу, якою вселити ОСОБА_1 в будинок, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4
Заява обґрунтована тим, що на виконанні у головного державного виконавця Самарівського відділу державної виконавчої служби Самарівськоого району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоноштан Оксани Іванівни перебуває виконавче провадження № 73344607 з виконання виконавчого листа № 183/376/22, виданого 21 червня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року про усунення перешкод ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його вселення до будинку. В ході примусового виконання рішення суду до відділу надійшла заява боржниці ОСОБА_2 , що вона не заперечує проти виконання рішення суду, не чинить та не збирається чинити перешкоди ОСОБА_1 щодо користування зазначеним житловим будинком. Однак, ОСОБА_2 не має жодних повноважень володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 . 26 квітня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кир`як С. А. посвідчено договір купівлі-продажу № 780, відповідно до якого власницею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 . Будинок, у який підлягає вселення ОСОБА_1 не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно і знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . Указані обставини перешкоджають виконанню рішення суду.
Заява передана головуючому судді 17 січня 2025 року.
В судовому засіданні державний виконавець підтримала вимоги заяви. Вказала на те, що боржник зазначає, що не чинить перешкоди у вселенні стягувача, заявляє, що не має ніякого відношення до виконання рішення суду, оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться майно, відчужена на користь особи, яка не є стороною у справі ОСОБА_4 . При примусовому виконанні рішення виникли складнощі у вселенні, оскільки державний виконавець не має права увійти на земельну ділянку, яка належить не учаснику судового провадження.
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву. Вказав на те, що діями представника боржника створено перешкоди у виконанні рішення. Його не допускають до житлового приміщення, було викликано співробітників охоронного агентства. Землю, на якій знаходиться будинок відчужено без його згоди на користь іншої особи.
Дослідивши матеріали заяви, додані до неї докази, дані Єдиного реєстру судових рішень, суд висновує таке.
Згідно з ч. 1 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до пунктів 4 та 13 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
За положеннями ч. 1, 3 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.
Відповідно до статті 2 Закону «Про виконавче провадження» однією із основних засад здійснення виконавчого провадження є законність.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно зі статтею 28 Закону «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Матеріали справи містять рішення суду про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) шляхом вселення стягувача, яке набрало законної сили. Так, постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення до будинку задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 977,20 грн.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року задоволено. Виправлено описку, допущену в резолютивній частині повного судового рішення Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року. Постановлено вважати правильним наступний виклад четвертого абзацу постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року: «Усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення до будинку.».
21 червня 2023 року видано виконавчий лист /т.3 а.с.85/, у якому постановленою судом ухвалою від 31 серпня 2023 року виправлено описку /т.3 а.с.89-90, 91-93/.
03 жовтня 2024 року /т.3 а.с.94/ та 10 січня 2024 року /т.3 а.с.95/ складено акти державного виконавця, з яких убачається, що при примусовому виконанні рішення суду вселення не виконано через те, що будинок, у який ухвалено вселити стягувача знаходиться на земельній ділянці, яка не належить боржникові. Боржник не заперечує проти виконання рішення.
27 вересня 2024 року представником ОСОБА_2 подано заяву, в якій вказано, що ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки, на якій розташований будинок, житловий будинок знищено /т.3 а.с.119/.
За частинами першою п`ятою статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.
Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, з огляду на те, що спосіб та порядок виконання рішення суду про вселення чітко та вичерпно прописаний в нормі ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може піддаватись ширшому тлумаченню, при цьому суд ураховує обов`язковість виконання кожного судового рішення, яке набрало законної сили, наслідки рішення суду про усунення перешкод в користуванні шляхом вселення до приміщення, зазначеного у виконавчому документі, а тому висновує, що в задоволенні заяві слід відмовити повністю, оскільки відсутні жодні перешкоди у виконанні відповідного судового рішення, які можуть мати правовим наслідком невиконання або неможливість здійснити в повному обсязі виконавчі дії щодо вселення особи, додержуючись встановленого способу і порядку, передбаченого ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», - не є підставою для встановлення способу і порядку виконання судового рішення, що може бути застосовано судом у виняткових випадках.
При цьому посилання на зміну власника земельної ділянки також не є підставою для зміни порядку виконання рішення, оскільки повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 301 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.
За ч. 1, 3 ст. 120 ЗК України перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.
За ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За таких підстав суд вважає, що заява державного виконавця є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки законом чітко визначено порядок дій державного виконавця у випадку примусового виконання рішення суду про вселення, наслідки переходу права власності.
Згідно з ч. 7 ст. 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 260, 435 ЦПК України, суд
у задоволенні заяви Головного державного виконавця Самарівського відділу державної виконавчої служби Самарівського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан Оксани Іванівни про встановлення способу і порядку виконання рішення суду відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 30 квітня 2025 року.

Суддя Д. О. Парфьонов