Дата документу 28.04.2025 Справа № 145/1838/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 145/1838/24
Провадження №22-з/807/65/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддівОнищенка Е.А., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою № C-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 06.02.2019 року, укладену між АТ «Ідея банк» та відповідачем, відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити постанову якою задовольнити позов у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року у цій справі скасовано. Ухвалено нову постанову наступного змісту. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 43575686) заборгованість за угодою № C-001-0 від 06.02.2019 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки сумі 36824,61 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19806,08 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; інфляційні втрати за період з 07.09.2019 року до 23.02.2022 року - 5885,31 грн.; 3% річних за період з 07.09.2019 року до 23.02.2022 року - 2133,22 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 43575686) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн., апеляційної скарги 3633,60 грн., а всього 6056,00 грн..

14 квітня 2025 року ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В заяві зазначено, що ТОВ «Санфорд Капітал» скористався своїм правом на правничу допомогу, у зв`язку чим, товариством було укладено договір з адвокатом Маслюженко М.П. Витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанціїсклали 8 400,00 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, за текстом апеляційної скарги, поданої 17 лютого 2025 року ТОВ «Санфорд Капітал» зазначало про понесення витрат на правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи, у розмірі 8 400,00 грн. та заявлено про необхідність стягнення таких витрат.

Після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі від 10 квітня 2025 року, 14 квітня 2025 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Матеріали справи містять докази повноважень адвоката Маслюженко М.П., який представляє інтереси ТОВ «Санфорд Капітал», а саме свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №3332; ордер на надання правової допомоги серія АЕ №1310920, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року.

На підтвердження понесених судових витрат було надано договір про надання професійної правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №7 від 11 квітня 2025 року, згідно якого за надані послуги зі складання, підписання та подання апеляційної скарги у цій справі підлягає сплаті 8400,00 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності прийняття додаткової постанови у справі з метою вирішення питання щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Виходячи зі встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «Санфорд Капітал» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції є достатніми, допустимими і достовірними, між тим розмір таких витрат, який підлягає стягненню з відповідача слід зменшити до 2 000,00 грн., зважуючи на розгляд справи у письмовому провадженні, без виклику сторін, враховуючи ціну позову, категорію справи, зміст наданих послуг, а також той факт, що відповідач у справі є споживачем кредитних послуг, і по підношенню до позивача знаходиться у більш вразливому стані, і стягнення правничої допомоги у розмірі заявленому позивачем, враховуючи розмір стягнутого боргу, стане для відповідача непосильним тягарем.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384, 452 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову про розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 43575686) понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 28 квітня 2025 року.

Головуючий С. В. Кухар
судді: Е. А. Онищенко
Д. А. Трофимова