Справа №: 486/619/25 Провадження № 2-о/486/42/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

25 квітня 2025 року м.Південноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса), про оголошення фізичної особи загиблою,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи, а саме сина ОСОБА_5 , загиблим під час виконання службових обов`язків.

Ухвалою суду від 16.04.2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків в частині визначення кола заінтересованих осіб, а саме щодо визначення законного представника малолітньої ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 , який буде діяти від їх імені та в їх інтересах із зазначенням його даних відповідно до вимог ЦПК України, а також щодо залучення в якості заінтересованих осіб Міністерства оборони України, військової частини, з урахуванням їх юридичного інтересу.

24.04.2025 року до суду надійшла уточнена заява, в якій зазначено в якості заінтересованої особи ОСОБА_4 . З тексту заяви вбачається, що ОСОБА_4 є колишньою дружиною ОСОБА_6 , шлюб між ними розірвано 26.09.2016 року.

Разом з тим, в заяві не зазначено підстав для визначення ОСОБА_4 заінтересованою особою, не обгрунтовано, яким чином рішення у справі може вплинути на її права та обов`язки, а також не зазначено, чи є ОСОБА_4 законним представником малолітньої та неповнолітньої заінтересованих осіб.

Окрім того, не зазначено інших заінтересованих осіб, з урахуванням їх юридичного інтересу.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За таких обставин позовна заява не може бути прийнята до провадження, позивачем не усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки, фактично не виконано судове рішення, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Статтею 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги, визначені Законом, є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185, 293, 315, 317, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса), про оголошення фізичної особи загиблою вважати неподаною і повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.О. Волощук