Справа № 509/2916/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 509/2916/20 таким, що не підлягає частковому виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

17 лютого 2025 року, заявник ОСОБА_2 , звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою в якій просив суд, судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття визнати таким, що не підлягає частковому виконанню. Зазначивши, що: Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) підлягає виконанню лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) до досягнення ним ІНФОРМАЦІЯ_6 повноліття; Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 не підлягає виконанню починаючи з дня досягнення нею ІНФОРМАЦІЯ_7 повноліття. Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в частині стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 не підлягає виконанню починаючи з 01.08.2022 року, тобто з дня коли син став проживати разом з ОСОБА_6 , що підтверджено нотаріально посвідченим договір «Про місце проживання та виховання дітей» від 01.08.2022 року.

Заявник ОСОБА_2 та його представник адвокат Батурін С.Є. в судове засідання не з`явились про дату час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак надіслали на адресу суду клопотання про розгляд заяви без їх участі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась про дату час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином до суду повернулось рекомендоване повідомлення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомила клопотань про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судовий наказ належить до видів виконавчого документу, у відповідності до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах внормовані Розділом VІ ЦПК України.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Судом встановлено, що 28.10.2006р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.10.2020р. по справі №509/2915/20 був розірваний. Під час шлюбу у сторін народилося троє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_8 донька - ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_9 син ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_10 син ОСОБА_4 .

Наприкінці червня 2020р., ОСОБА_3 подала до Овідіопольського районного суду заяву про стягнення із заявника на її користь аліментів на утримання трьох дітей. 01.07.2020р. Овідіопольський районний суд по справі №509/2916/20 видав судовий наказ про стягнення з заявника на її користь на утримання всіх дітей по 1/2 частині заробітку (доходу) щомісячно але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного судового наказу Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відкрив виконавче провадження ВП №62536306 за яким з заявника на користь ОСОБА_3 почали утримувати по 50% від заробітної плати (доходів) і заборгованості по сплаті аліментів у заявника немає, що підтверджується довідкою Овідіопольського РВДВС про відсутність заборгованості зі сплати аліментів №21.14-16601 від 14.03.2024р.

Також судом встановлено, що 01.08.2022р. ОСОБА_2 зі стягувачем ОСОБА_3 уклав нотаріально посвідчений договір «Про місце проживання та виховання дітей» за умовами якого донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та старший син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 почали мешкати разом із ОСОБА_2 , а молодший син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 залишився мешкати разом з матір`ю.

ОСОБА_3 надала заявнику нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дітей у його супроводі за межі кордонів України, що додатково свідчить про те, що діти з серпня 2022р. перебували та мешкали разом із заявником.

Відтак, розмір аліментів повинний був зменшитися з 50% до 16,5% оскільки двоє неповнолітніх дітей опинилися на утриманні заявника, та почали жити разом із заявником, а тому він повинний був сплачувати аліменти лише на молодшого сина ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 виповнилось 18 років, а тому обов`язок заявника по її утриманню, який передбачений ст.180 СК України припинився з цієї дати в зв`язку з досягненням нею повноліття.

З огляду на цю обставину розмір аліментів, який має утримуватися із заявника після 28.03.2022р. повинний був автоматично зменшений до 33% або 1/3 частини всіх видів мого заробітку (доходів), однак із заявника до теперішнього часу утримуються 50% моєї заробітної плати (доходів), що суперечить законодавству та порушує його права.

На теперішній час донька ОСОБА_4 проживає у Німеччині, а старший син ОСОБА_5 мешкає разом із заявником.

Факт того, що старший син ОСОБА_8 мешкає разом із заявником підтверджується: Актом про фактичне проживання осіб на території АДРЕСА_1 , який був складений 27.01.2025р. представником Обслуговуючого кооперативу «53 Жемчужина»; Довідкою б/н б/д ГО «Спортивний клуб «Росомаха»» та Характеристикою ліцею №80 від 23.01.2025р.

Оскільки із заявника безпідставно утримуються аліменти на доньку та старшого сина, то заявник 29.01.2025р. подав до Овідіопольського РВДВС заяву про негайне припинення стягнення з нього 50% заробітку (доходів), надання розрахунку переплати ним аліментів та стягнення з ОСОБА_3 на його користь сум зайве сплачених заявником аліментів.

Факт того, що заявник сплачує по 50% свого заробітку підтверджується: Довідками КНП ЧМР «Чорноморська лікарня» №09 від 10.01.2025р.; КНП ОМР «Міська клінічна лікарня №10» за №15 від 17.01.2025р.; КНП ОМР «Міська лікарня №5» за №4 від 20.01.2025р.; КНП ОМР «Міська лікарня №5» за №5 від 20.01.2025р.; ТОВ «Кардіка Асістанс» №19 від 15.01.2025р. та ТОВ «Кардіка Асістанс» №20 від 15.01.2025р.

На заяву заявника Овідіопольський РВДВС 12.02.2025р. надав відповідь №21.14-6067, якою по суті відмовив заявнику її задоволенні. Зі змісту цього листа вбачається, що відмова була вмотивована тим, що Овідіопольський районний суд судовим наказом від 01.07.2020р. по справі №509/2916/20 зобов`язав заявника сплачувати аліменти до досягнення повноліття всіма дітьми.

Таким чином, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 432 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

1.Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 509/2916/20 таким, що не підлягає частковому виконанню задовольнити.

2.Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття визнати таким, що не підлягає частковому виконанню.

3.Зазначивши, що:

- Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) підлягає виконанню лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) до досягнення ним ІНФОРМАЦІЯ_6 повноліття;

- Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 не підлягає виконанню починаючи з дня досягнення нею ІНФОРМАЦІЯ_7 повноліття.

- Судовий наказ Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року по справі наказного провадження №509/2616/20 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в частині стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 не підлягає виконанню починаючи з 01.08.2022 року, тобто з дня коли син став проживати разом з ОСОБА_6 , що підтверджено нотаріально посвідченим договір «Про місце проживання та виховання дітей» від 01.08.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 28.04.2025 року.

Суддя Д.М. Гандзій