У Х В А Л А

"29" квітня 2025 р. Справа153/624/25

Провадження2/153/203/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Снітко Віктора Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі №153/624/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2025 року за вхід.№2595 до Ямпільського районного суду Вінницької області було подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, в якій представник позивача ОСОБА_1 адвокат Снітко В.А. просить суд визнати право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на 1/2 частки житлового будинку та надвірних будівель і господарських споруд по АДРЕСА_1 за позивачем.

28 квітня 2025 року за вхід.№2597 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Снітко В.А. подав клопотання про забезпечення позову у даній цивільній справі. Заява мотивована тим, що позивач звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катруком М.В., і зареєстрований в реєстрі за №1856, який був укладений між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 , (покупець) підтверджується те, що продавець ОСОБА_3 передав у власність, а покупець ОСОБА_2 набув у власність (купив) житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ). Вищевказаний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між подружжям. На даний час позивач з відповідачем не можуть прийти до спільного рішення щодо поділу спільного майна та добровільно поділити спільно нажите майно. ОСОБА_1 змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, адже спірний житловий будинок зареєстрований на ім`я відповідача, а вона не має фізичної можливості поділити як співвласник, адже відповідач не надає можливості користуватися житловим будинком. Відповідач може відчужити спірний житловий будинок, а всі кошти з продажу забере виключно собі. Просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , так як є підстави вважати, що відповідач з метою ухилення від виконання рішення суду, може відчужити спірний житловий будинок. Представник позивача вказує, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Вжиття заходів забезпечення цивільного позову, жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин. Саме тому представник позивача просить суд накласти арешт на житловий будинок та надвірні будівлі і господарські споруди по АДРЕСА_1 , який відповідно до Договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катруком М.В., номер в реєстрі 1856, належить ОСОБА_2 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, оскільки не повідомлялися про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Відповідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Тому, суд має підстави для розгляду клопотання про забезпечення позову 29 квітня 2025 року (другий робочий день) без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали клопотання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Положеннями ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може продати, подарувати, відчужити будь-яким іншим способом житловий будинок з надвірними будівлями. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін негайно вжити заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди позивачу.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може бути подароване або продане на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним видом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд враховує конкретні обставини цієї справи щодо наявності обставин, визначених частинами другою та третьою статті 13 Цивільного Кодексу України, застосовує загальні засади цивільного права - принципи справедливості, добросовісності та розумності, а також керується однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti Iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Позивач просить накласти арешт на житловий будинок та надвірні будівлі і господарські споруди по АДРЕСА_1 , який відповідно до Договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2018 року належить ОСОБА_2 .

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд доходить висновку про часткову співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами щодо накладання арешту.

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач зазначає, що підставою для звернення до суду з позовом є те, що житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу.

Суд вважає, що підставою для часткового задоволення клопотання про забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може продати, подарувати майно тощо.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може продати майно, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді накладання арешту є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача та виключить можливість обмеження прав відповідача на користування спільним нерухомим майном.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що клопотання представника позивача підлягає частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме - накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель і господарських споруд по АДРЕСА_1 . В іншій частині клопотання відмовити, оскільки 1/2 частина будинку є часткою відповідача у спільному майні подружжя, і не може бути обемежена.

Відповідно до частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 258, 259, 260, 261, 351, 352, 353, 354, 355 ЦПК України, Постановою ПВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Снітко Віктора Анатолійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель і господарських споруд по АДРЕСА_1 , який відповідно до Договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катруком М.В., номер в реєстрі 1856, належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

В іншій частині - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити, що особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копії ухвали для виконання направити приватним нотаріусам Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинській Г.А., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також начальнику Ямпільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ).

Копії ухвали рекомендованими листами невідкладно надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк