Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/9/25
28 квітня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:
головуючого - судді Юрченка С.О.,
за участі:
секретаря - Маламан Я.О.,
представника позивача - (не з`явився),
відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (не з`явились),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
КРЕДИТНА СПІЛКА "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ" (далі - КС ЦФП) звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між позивачем та ОСОБА_1 01.07.2020 було укладено договір про споживчий кредит №В-54/056/20/199/04С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 25 000 грн. 01.07.2020 між сторонами було укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 25 000 грн., за наслідками видачі якого, сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 25 000 грн. Водночас сторонами у п.3 додаткового договору № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентах. Позивач свої зобов`язання виконав та перерахував кошти в сумі 25 000 грн, а відповідачка ОСОБА_1 його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером № 85/11 від 01.07.2020. Відповідачкою ОСОБА_1 було порушено умови кредитного договору, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами не меншими, ніж вказано у додатковому договорі про транш № 1, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Внаслідок порушень умов договору станом на 07.08.2024 у ОСОБА_1 склалась заборгованість перед позикодавцем у розмірі 15 951 грн 90 коп. - сума заборгованості по процентам за період з 27.03.2021 по 07.08.2024. Також 01.07.2020 між позивачем, відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № В-54/056/20/199/04С. Відповідно до п.1.1 цього договору поручитель ОСОБА_2 зобов`язався солідарно з позичальником ОСОБА_1 відповідати перед кредитною спілкою за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором. Отже, ОСОБА_2 за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, несе солідарну відповідальність з нею. Відповідачі повинні виконати перед позивачем передбачені кредитним договором кредитної лінії зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів. У позовній заяві позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КС "ЦФП" заборгованість у розмірі 15 951 грн 90 коп. - сума заборгованості по процентам за період з 27.03.2021 по 07.08.2024, витрати на відшкодування судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 14.02.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши 06.03.2025 та 20.03.2025 клопотання про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду не заперечував, позовні вимоги підтримував. Аналогічне клопотання представника позивача містить позовна заява.
Отже, суд вирішив розглядати справу без участі сторін, у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено наступні обставини.
01.07.2020 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № В-54/056/20/199/04С. Відповідно до п.1.1 цього договору поручитель ОСОБА_2 зобов`язався солідарно з позичальником ОСОБА_1 відповідати перед кредитною спілкою за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором (а.с.10).
Позивач свої зобов`язання виконав та надав позичальнику кошти в сумі 25 000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 85/11 від 01.07.2020 (а.с.13).
У встановлений договором строк договірні зобов`язання зі сторони ОСОБА_1 виконані не були, станом на 07.08.2024 розмір заборгованості становив 15 951 грн 90 коп. - сума заборгованості по процентам за період з 27.03.2021 по 07.08.2024. (а.с.5-6).
Відповідачами розрахунок заборгованості не спростовано, не надано доказів необґрунтованості суми боргу, будь-яких доказів щодо погашення ними боргу за кредитним договором у повному обсязі суду не надано.
Окрім того, будь-яких інших доказів на спростування вимог позивача відповідачами суду не надано. Своїм правом на подання відзиву на позов відповідачі не скористались.
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Оцінка суду аргументів сторін, доказів.
Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку.
Відповідач ОСОБА_2 як поручитель відповідає перед КС "ЦФП" у тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_2 на підставі договору поруки № В-54/056/20/199/04С від 01.07.2020, тобто несе солідарну відповідальність (а.с.10).
Отже, позовні вимоги кредитної спілки до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 3500 грн. суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 5 ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Захист інтересів позивача здійснює адвокат Стародуб І.В., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 22.20.2024 (а.с. 14-15).
Стороною позивача до матеріалів цивільної справи долучено акт приймання -передачі наданих послуг від 17.12.2024 до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024, в якому міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розмір гонорару, згідно якого витрати на правову допомогу складають 3500 грн. (а.с.16).
Крім того до матеріалів цивільної справи долучено копію платіжної інструкції № 141 від 18.12.2024, згідно якої оплата за послуги згідно договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024 складає 3500 грн (а.с.17).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.
Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн.
Факт сплати судового збору позивачем підтверджується платіжною інструкцією № 142 від 18.12.2024 про сплату судового збору у розмірі 3028 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 3028 грн.
В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Керуючись ст. 15, 16, 526, 553, 554, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, та ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 223, 247, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ ПОСЛУГ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.О.Юрченко