Справа № 932/1343/24
Провадження № 2/932/368/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровськау складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря - Мікрух К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Дніпро за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в уточненій редакції якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 47 327,72 грн., яка складається з заборгованості по орендній платі і житлово-комунальним послугам за договорами оренди від 08.05.2020 та 20.11.2022. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що йому належить приміщення, розташоване в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52 кв.м., яке на підставі договорів від 08.05.2020 та від 20.11.2022, укладених з ОСОБА_2 , було передано їй в платне строкове користування. З огляду на те, що ОСОБА_2 не виконувала належнім чином умови договорів оренди, що виразилося у несплаті орендних платежів та комунальних послуг, утворилася заборгованість у розмірі 47 327,72 грн., тому позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом про її стягнення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 справу було розподілено для розгляду судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Овчинніковій О.С., яка ухвалою від 14.02.2024 відкрила провадження у справі та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 справу №932/1343/24, розподілено судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 10.06.2024 прийнято справу до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 21.01.2025 здійснено перехід від розгляду справи зі спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте у наданій суду заяві 26.03.2025 позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності та в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву суду не надала, причину неявки суду не повідомила.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, також не надіслано відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить на праві власності частина будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 109,1 кв.м.

Згідно копії договору оренди №2563 від 08.05.2020, сторонами якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній надано в строкове платне користування частину житлового будинку, загальною площею 52 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами договору розмір орендної плати становить 4 000,00 грн. за місяць (п.4.1.). Також договором передбачено, що усі витрати за користування комунальними послугами покладаються на орендаря ( ОСОБА_2 ). Відповідно до п.6.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому діючим законодавством.

Відповідно до копії договору найму житлового приміщення від 20.11.2022, сторонами якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній надано в строкове платне користування частину житлового будинку, загальною площею 52 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; розмір орендної плати становить 5 000,00 грн. за місяць (п.4.1.); строк оренди приміщення з моменту його прийняття за актом прийому-передачі становить 12 місяців (п.1.3.).

Відповідно до п.4.2. Договору, орендна плата сплачується орендарем 08 числа кожного місяця, за який робиться оплата. Відповідно до п. 6.1.6, 6.1.7. орендар зобов`язується своєчасно вносити орендну плату; своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.

Також договором передбачено, що усі витрати за користування комунальними послугами, телефонами, послугами інтернет оплачуються орендарем ОСОБА_2 (п.4.4.). Відповідно до п.8.1 Договору, усі спори, що пов`язані з Договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів між представниками сторін, він вироішується в судовому порядку.

Крім того, на підтвердження заявлених вимог позивачем надано рахунки з: ТОВ «Газорозподільні мережі України»; ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги»; ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»; КП «Дніпроводоканал».

Згідно копії розписки від 10.08.2023, складеної ОСОБА_2 , останньою визнається борг, виниклий перед ОСОБА_1 за договорами оренди від 08.05.2020 та від 20.11.2022, який станом на 10.08.2023 становить 41 935,00 грн.

Як зазначає позивач, 20.11.2023 закінчився строк дії договору найму житлового приміщення від 29.11.2022, орендар ОСОБА_3 з сім`єю покинула будинок, не сплативши йому заборгованість на житлово-комунальні послуги за період з 2022 по 10.08.2023 у сумі 41935 грн., а також комунальні послуги за період з 10.08.2023 по 20.11.2023 у сумі 620,08 грн. за послуги розподілу природного газу; 2794,80 грн. за споживання природного газу, 833,01 грн. за воду та каналізацію, 1144,8 грн. за споживання електроенергії, всього заборгованість ОСОБА_3 за квартплату і комунальні послуги склала 47 327,72 коп.; добровільно сплатити заборгованість відповідач відмовляється, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України на орендаря покладено обов`язок щомісячно сплачувати орендну плату.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт знаходження сторін у договірних відносинах, які виникли з договорів від 08.05.2020 та від 20.11.2022, та вбачається визнання відповідачем суми боргу станом на 10.08.2023 у розмірі 41 935,00 грн., заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми у розмірі 5 392,72 грн., яка є боргом за спожиті комунальні послуги за період з 10.08.2023 до 20.11.2023, та сплата яких відповідачем передбачена умовами вказаних договорів, загалом підлягає стягненню заборгованість в розмірі 47 327 гривень 72 копійки.

Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано, тому суд вирішує дану справу на підставі доказів, наданих позивачем.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок позивача слід стягнути понесені витрати по справі сплачений судовий збір у розмірі 1 073,19 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість з орендної плати та житлово-комунальних послуг у розмірі 47 327 гривень 72 копійки (сорок сім тисяч триста двадцять сім гривень сімдесят дві комійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О.Кудрявцева