Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3133/23
Провадження №: 6/332/70/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марченко Н.В., при секретарі судового засідання Петракей Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданнізаяву представника ОСОБА_1 адвоката Попеля Дмитра Володимировича про розстрочення виконання судового рішення від 07.11.2023 у справі № 332/3133/23 за позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щербини Марії Сергіївни до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №332/3133/23 за позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щербини Марії Сергіївни до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щербини Марії Сергіївни до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задоволено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 123399,00 грн. та судові витрати у розмірі 28733,99 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2024 заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Попеля Дмитра Володимировича про перегляд заочного рішення від 07.11.2023 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щербини Марії Сергіївни до ОСОБА_1 про відшкодування збитків залишено без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Попеля Дмитра Володимировича залишено без задоволення.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2023 у цій справі залишено без змін.

21.04.2025 ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Попеля Дмитра Володимировича подав заяву про розстрочення виконання судового рішення від 07.11.2023 у справі №332/3133/23 зі сплатою коштів помісячно рівними частинами по 16000,00 грн. до моменту погашення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що істотними обставинами, що перешкоджають виконанню ОСОБА_1 рішення суду є скрутне матеріальне становище, адже він має нефіксований плаваючий дохід, тобто заробітна плата є нерегулярною і її сума може варіюватися та життєвими обставинами та частковим руйнуванням його житла за адресою реєстрації. ОСОБА_1 хоче отримати можливість погашення своєї заборгованості помісячно, для чого вирахував суму, яку він на сьогодні може виплачувати кожного місяця, що становить - 16000,00 грн.

30.04.2025 від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Щербини Марії Сергіївни, через підсистему «Електронний суд», надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Позивач обґрунтовує заперечення тим, що після набрання законної сили заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2023, відповідач не виконав його у встановлений законом термін. Більш того, відповідач не здійснив навіть спроби часткового його виконання, у зв`язку з чим, позивач був змушений звернутися до приватного виконавця.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення. Добровільне невиконання рішення відповідачем, на думку позивача, свідчить саме про те, що відповідач не мав ані намірів, ані бажання виконати рішення, а подана ним заява про розстрочення - це лише можливість ухилятися від виконання рішення. В своїй заяві позивач обґрунтовує неможливість негайного виконання рішення частковим руйнуванням його житла за адресою реєстрації. Це ж саме відповідач стверджував у своїй апеляційній скарзі. При цьому, він не надав жодного доказу часткового руйнування чи пошкодження житла за адресою його реєстрації. Жодних доказів на підтвердження свої слів відповідач також не надав разом із своєю заявою про прострочення. Окрім того, відповідач не надав жодного доказу того, що він проживає за адресою реєстрації. Станом на дату підписання розписки, відповідач проживав у місті Києві, про що зазначено у самій розписці, яка міститься в матеріалах справи. Іншим обґрунтуванням відповідач називає нефіксований плаваючий дохід. В цьому контексті зазначено, що відповідач працює в сфері ІТ, яка згідно з даними Міністерства Фінансів України є однією з найвищоплачуваних в Україні (https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/average/branch/2024/).

На підставі викладеного, просить заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду залишити без задоволення.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника адвоката Щербини М.С. , 30.04.2025, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява про розгляд заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду за їх відсутності, проти її задоволення заперечують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Від його представника адвоката Попеля Д.В. , 30.04.2025, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява про розгляд заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду за їх відсутності, заяву підтримують та просять задовольнити.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Суд враховує, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для відстрочки виконання рішення має бути існування об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання рішення.

При цьому, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Проте, на підтвердження викладених у заяві про розстрочку виконання судового рішення обставин скрутного матеріального становища, варіювання заробітної плати та підтвердження часткового руйнування його житла за адресою реєстрації відповідач не надав суду жодних доказів, які могли б підтвердити викладене.

Також суд враховує, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом. Присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки відповідач не подав суду жодних доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища, варіювання заробітної плати та підтвердження часткового руйнування його житла за адресою реєстрації чи доказів, які могли б свідчити про наявність можливості погашення заборгованості у випадку розстрочення виконання рішення, суд доходить висновку про залишення без задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Попеля Дмитра Володимировича про розстрочення виконання судового рішення від 07.11.2023 у справі № 332/3133/23 за позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щербини Марії Сергіївни до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Керуючись ст. ст. 267, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Попеля Дмитра Володимировича про розстрочення виконання судового рішення від 07.11.2023 у справі № 332/3133/23 за позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Щербини Марії Сергіївни до ОСОБА_1 про відшкодування збитків залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Марченко