ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 385/818/24

провадження № 22-ц/4809/373/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Фермерське господарство «Олена»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди, стягнення орендної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року (суддя Гришак А. М.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кумечко М.С. у травні 2024р звернулася до суду з позовом до ФГ «Олена» про:

- зобов`язання Фермерське Господарство «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області.

- скасувати рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Станіславівни про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017р.

- стягнути з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки в розмірі 24 534,00 грн;

- стягнути з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 3 % річних в розмірі в розмірі 871,67 грн;

- стягнути з Фермерського Господарства «Олена», на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2 379,85 грн;

- стягнути з Фермерського Господарства «Олена на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 31 846,16грн;

- стягнути з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В обґрунтування звернення вказано, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 3,2017 га кадастровий номер :02:000:0032, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області.

12 січня 2012р між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Олена» укладений Договір оренди землі.

Відповідно до вказаного договору, ФГ «Олена» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться на території Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області, площею 3,2017 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0032).

Відповідно до п.3.1 договір укладено на 10 років. Таким чином, дія договору закінчилася 12 січня 2022 року.

Заздалегідь до закінчення дії договору, а саме 19 липня 2021р ОСОБА_1 , звернувся до відповідача з листом-повідомлення про припинення договору оренди та відсутності наміру на його поновлення.

11 січня 2022р позивач дізнався, що 10 березня 2017р приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Тетяною Станіславівною здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право 19440492, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34264740 від 15.03.2017р. Документи, подані для державної реєстрації: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ-017 виданий 06.03.2017р, видавник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2012р видавник ФГ «ОЛЕНА», додаткова угода, серія та номер б/ н, виданий 15.01.2021р, видавник ОСОБА_1 та ФГ «ОЛЕНА».

Позивач наполягає на порушенні свого права власності, оскільки додаткової угоди від 15.01.2021р з Фермерським господарством «ОЛЕНА» не підписував, договір оренди, закінчив свою дію, відтак земельна ділянка перебуває у незаконному володінні Фермерського господарства «ОЛЕНА».

ОСОБА_1 не мав вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди від 15.01.2021р з Фермерським господарством «ОЛЕНА», згоди на укладення додаткової угоди не давав та останньої не підписував, після закінчення строку дії договору оренди, земельна ділянка позивачу відповідачем не повернута, а тому у відповідності до норм ЦК України дана угода є недійсною.

Відповідно до п.4.1 розділу 4 додаткової угоди про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012р орендна плата вноситься «орендарем» у розмірі не менше ніж 4% нормативно-грошової оцінки земельного паю, але не менше 10 000 грн. за кожен рік.

За 2021р Фермерське господарство «ОЛЕНА» нарахувало та виплатило орендну плату у розмірі 5 466,00грн, що є меншим встановленого розміру.

За 2022-2023роки користування земельною ділянкою орендна плата ФГ «ОЛЕНА» не сплачувалася.

Процесуальні ухвали суду

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2024 року задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у Фермерського господарства «ОЛЕНА», оригінали документів: договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Повторно витребувано у Фермерського господарства «ОЛЕНА», оригінали документів: договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 . Витребувано у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Сергіївни оригінали документів: договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 ; Додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 року задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів. Вчергове повторно витребувано у Фермерського господарства «ОЛЕНА», оригінали наступних документів: договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 . Повторно витребувано у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Сергіївни оригінали документів: договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.10.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Судове рішення

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, задоволений частково.

Стягнуто з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки в розмірі 24534,00 грн. Стягнуто з Фермерського Господарства «Олена», на користь ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 871,67 грн; стягнуто з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2379,85 грн; стягнуто з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 31846,16 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В частині відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції виснував про неефективність та недоцільність заявленого способу захисту.

Апеляційна скарга Фермерського господарства «Олена»

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 грудня 2024р у прийнятті апеляційної скарги Фермерського господарства «Олена» на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року у даній справі, відмовлено, скаргу повернуто .

Апеляційна скарга позивача

Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат Кумечко М.С., яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024р. по справі 385/818/24 в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017р; ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Фермерське Господарство «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області; скасувати рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Станіславівни про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017р; стягнути з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

В обґрунтування оскарження вказано про порушення судом норм матеріального та процесуального права, за наслідком чого ухвалене незаконне рішення в частині заявлених вимог про зобов`язання ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Суд частково відмовив в задоволенні позову через неефективність заявленого способу захисту, при цьому відмовляючи власнику усунути сторонніх осіб з його земельної ділянки за допомогою негаторного позову, які позбавляють фізичної можливості користуватись своєю власність. Рішення суду «про відсутність права оренди», про яке зазначено судом як належним способом захисту, не вирішує проблеми, так як не підлягає примусовому виконанню, тобто очевидно є неефективним.

Суд також в порушення вимог ч.4 ст.263 ЦПК не врахував висновки Верховного Суду в аналогічних справах.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Рух справи

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 03 січня 2025 року виправлено описку у вступній частині ухвали Кропивницького апеляційного суду від 29 грудня 2024 року у даній справі, замінено дату постановлення ухвали «29 грудня 2024 року» на правильну дату «30 грудня 2024 року».

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року.

16 січня 2025 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 12 годину 00 хвилин 12 березня 2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використаннямвласних технічних засобів представником позивача адвокатом Кумечко Мариною Сергіївною.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2025 року справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди, стягнення орендної плати, призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 14 годину 20 хвилин 27 березня 2025 року.

Позиція сторін

У судовому засіданні апеляційного суду сторона позивача адвокат Кумечко М.С. підтримала доводи апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належних чином повідомлених про судовий розгляд не перешкоджає судовому слуханню.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановленим статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, не відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Норми матеріального права

Правовідносини сторін за наслідком договору оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про орендну землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в орендну земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Загальна норма права, визначена частиною другою статті 409 ЦК України, передбачає, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про орендну землі».

Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про орендну землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про орендну землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про орендну землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про орендну землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про орендну землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Норми процесуального права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії державного акта на право власності на землю серія ЯК №026421, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,2017 га. Земельна ділянка розташована на території Гайворонської міської ради, за межами населеного пункту. Цільове призначення (використання) ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16).

За змістом договору оренди земельної ділянки від 12.01.2012, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена» в оренду передається земельна ділянка № НОМЕР_1 , загальною площею 3,2017 га ріллі, кадастровий номер якої :02:000:0032. Договір укладено на 10 років. Згідно п. 15.2 Договору договір набирає чинності після підписання «Сторонами» та його державної реєстрації (а.с.17-18).

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що за ОСОБА_1 10.03.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0032 площею 3,2017 га для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 19440414. Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; підстави для державної реєстрації: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-017, виданий 06.03.2017, видавник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2012, видавник: Орендодавець: ОСОБА_1 , орендар: ФГ «Олена»; додаткова угода, серія та номер: б/н, виданий 15.01.2021, видавник: ОСОБА_1 , та ФГ «Олена» в особі голови Сироти Ю. В. (а.с.15).

Згідно п. 3.1 копії додаткової угоди від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року договір оренди укладено на 15 років з дати реєстрації цього Договору та діє до 10.03.2032 року. п.4.1 Орендна плата вноситься «Орендарем» у розмірі не менше 4% нормативної грошової оцінки земельного паю, але не менше 10000 грн. за кожен рік, яка оподатковується при виплаті в порядку ПК, або в натуральній та відробітній формі (за згодою сторін згідно додатку до договору) (а.с.78-80).

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 стверджував, що спірну додаткову угоду до договору оренди він не підписував, підпис у ній вчинено іншою особою. З метою перевірки належності підпису у додатковій угоді власнику та надання належного доказу висновку почеркознавчої експертизи, представник позивача подала до суду заяву, якою просила витребувати у відповідача та приватного нотаріуса оригінал додаткової угоди №б/н від 15.01.2021 до договору оренди від 12.01.2012 року.

Ухвалами суду від 08.08.2024 р, 30.08.2024р, 25.09.2024 р витребувано оригінал додаткової угоди у відповідача та приватного нотаріуса.

Ухвала суду про витребування документів, відповідачем не виконана.

08.10.2024 року від приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Т.С. надійшла відповідь на ухвалу суду. Нотаріус зазначає, що у неї відсутній примірник договору оренди земельної ділянки, який укладено 12.12.2012 року між ОСОБА_1 та ФГ «Олена», та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.03.2017 року за №19440492 (а.с. 147).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року оскаржене в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017р.

Позивач просить ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Фермерське Господарство «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області та скасувати рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Станіславівни про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017р.

Таким чином, рішення в частині стягнення з Фермерського Господарства «Олена» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки в розмірі 24 534,00 грн; 3 % річних в розмірі 871,67 грн; інфляційне збільшення суми боргу в порядку ч.1ст. 367 ЦПК, не підлягає перегляду.

Висновок та обґрунтування апеляційного суду за наслідком заявлених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належної ОСОБА_1 земельної ділянки та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди.

Спірні правовідносини виникли за наслідком укладеного між сторонами договору оренди землі, дія якого продовжена додатковою угодою, дійсність додаткової угоди заперечується власником землі.

ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 026421 від 18.10.2012 року належить земельна ділянка площею 3,2017 га, кадастровий номер :02:000:0032, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області. 10.03.2017 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецькою Т.С. зареєстровано додаткову угоду б/н від 15.01.2021 року до договору оренди від 12.01.2012, якою продовжено строк дії договору оренди до 10.03.2032, з автоматичним продовженням дії договору.

Звертаючись до суду з позовом, сторона позивача подала негаторний позов, просила зобов`язати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права оренди.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин не вчинений.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

За змістом ч. 5 ст. ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За частиною третьою статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

У березні 2017 році до Державного реєстру прав на нерухоме внесені відомості про Договір оренди від 12.01.2012р та про Додаткову угоду б/н від 15 січня 2021року, за зверненням Фермерського господарства «Олена» ( так виходить з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

ОСОБА_1 стверджує, що не мав вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди від 15.01.2021р з Фермерським господарством «ОЛЕНА», згоди на укладення додаткової угоди не давав та не підписував угоду після закінчення строку дії договору оренди.

Одним з доказів відсутності волевиявлення позивача є спростування підпису у додатковій угоді.

Так, за положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, третьої, шостої, сьомої-десятої статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У даній справі сторона позивача наполегливо намагалася довести суду, що власник не підписував додаткової угоди, не мав волевиявлення продовжувати зобов`язання.

Неодноразово стороною заявлялось клопотання про витребування у ФГ «Олена» оригіналу додаткової угоди. Так, ухвалами Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2024 року, 30.08.2024 року, 25.09.2024 року витребовувалися оригінал додаткової угоди про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012р від 15 січня 2021р.

Ухвала суду відповідачем не виконана.

Відсутність оригіналу договору, перешкодило суду дослідити доказ, впевнитися в наявності/відсутності підпису власника, з`ясувати внаслідок огляду позивачем чи належить йому підпис та в разі заперечень надати можливість спростувати відповідність підпису орендодавцю належним доказом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).

Відповідно до частин першої, третьої, шостої, сьомоїдесятої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Врахувавши ухилення відповідача від надання оригіналу спірної додаткової угоди, а також її відсутність у матеріалах справи, що унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи, виходить, що відповідач не спростував доводів позивача про відсутність його волевиявлення на укладання додаткової угоди до договору оренди землі.

Позивач вживав заходи для отримання оригіналу оспорюваної додаткової угоди від 15 січня 2021р до договору оренди земельної ділянки від 12.01.2012р, заявляв клопотання про витребування доказів, натомість відповідач не надав суду правочину.

За таких обставин, при такій процесуальній поведінці сторін, ФГ «Олена» не спростувало доводів позивача про неукладення та непідписання ним додаткової угоди від 15 січня 2021р до договору оренди земельної ділянки від 12 січня 2012 року.

За відсутності доказів, які б спростовували доводи позивача щодо не підписання ним додаткової угоди про викладення в новій редакції договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012р від 15 січня 2021р, ненадання примірника додаткового договору ні на заперечення вимог власника землі, ні на вимогу суду, об`єктивно виходить, що ОСОБА_1 додаткову угоду не укладав.

Тому державна реєстрація права оренди за ФГ «Олена» на підставі додаткової угоди, становить порушення прав власника.

Суд першої інстанції, частково задовольняючі позовні вимоги, відмовив в частині заявлених вимог про зобов`язання ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Та вказав, що в порядку ч.4 ст. 263 ЦПК застосував висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) за яким «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача, а сторона позивача позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла, відтак у задоволенні позову про зобов`язання ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017 р, суд відмовляє з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 провадження № 14-49цс22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію.

Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права оренди за ФГ «Олена» на підставі додаткової угоди, яка позивачем не укладалась, правильним є обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації такої угоди. Задоволення цих позовних вимог забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Ефективним способом захисту та таким, що забезпечує реальне відновлення порушеного права у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди, є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 385/1290/21 (провадження № 61-12824св22), від 21 лютого 2024 року у справі № 385/342/23 (провадження № 61-18254св23), від 20 березня 2024 року у справі № 385/35/23 (провадження № 61-17386св23), від 19 червня 2024 року у справі № 385/290/23 (провадження № 61-16488св23), від 16 жовтня 2024 року у справі № 385/351/23 (провадження № 61-621св24) щодо вирішення спору з ФГ «Олена».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази згідно зі статтями 7678, 81, 89, 367, 368 ЦПК, однак ухвалив рішення в частині, що переглядається апеляційним судом, всупереч вимогам права, про що визначає мотивувальна частина даної постанови

Тому доводи апеляційної скарги повністю заслуговують на увагу.

Стороною відповідача не надавалися обґрунтування виконання умов додаткової угоди, більш того обставини справи повністю свідчать про категоричність власника землі виконувати умови додаткової угоди, дії на її виконання ним не вчинялися.

Заявлені і задоволені вимоги сторони про стягнення грошової виплати за додатковим договором, який спростовується власником, скеровані на захист, відновлення порушеного права, у зв`язку з використанням земельної ділянки відповідачем.

Щодо застосування положень ч.4 ст.263 ЦПК апеляційним судом

Згідно даної норми права при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Кропивницьким апеляційним судом переглянута значна кількість справ за аналогічними правовідносинами, однаковими підставами та предметом спору, де стороною відповідача також було Фермерське господарство «Олена». За наслідком перегляду частина судових рішень зазнавала скасуванню з відмовою у задоволенні позову власника землі, у зв`язку з обраним позивачами способом захисту, що не відповідає положенням законодавства та висновкам Верховного Суду про застосування норм права.

Постанови апеляційного суду переглядалися касаційною інстанцією.

За інформацією ЄДРСР постанови Верховного Суду в аналогічних справах не містять однакових висновків ВС.

Зокрема, у постанові від 10.04.2024 №385/273/23 та від 28.02.2024 № 385/284/23 здійснений висновок «що належним способом захисту прав орендодавця, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди» Натомість у справах № 385/291/23 від 17 квітня 2024 року, №385/340/23 від 10 квітня 2024 року колегія касаційного суду погодилася з висновком суду першої інстанції про «реальне відновлення порушеного права у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди, є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації додаткового договору».

Висновки Верховного Суду є неоднаковими, за наявності висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).

17 січня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 932/9029/23, провадження № 61-16072 св 23 (ЄДРСРУ № 116388652) досліджував питання щодо ієрархії протилежних правових висновків суду касаційної інстанції. Звернув увагу, що цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду.

За наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками Об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду (див.: постанови Верховного Суду: від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17, від 18 січня 2021 року у справі № Б-23/75-02, від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20, провадження № 61-9003св21).

Тобто правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного, мають перевагу над висновками колегії суддів, тому саме вони підлягають застосуванню.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 910/12968/17 (провадження № 12-120гс19) та в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 910/11131/19 (пункт 9.27).

Відтак визначена наступна ієрархія та градація висновків Верховного суду (за спаданням):

- Остання позиція Великої палати Верховного суду;

- Позиція Великої палати Верховного суду;

- Позиція об`єднаної палати Верховного суду;

- Позиція судової палати Верховного суду;

- Позиція колегії судів Верховного суду.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) про якість судових рішень (пункт 49) зазначила, що судді повинні послідовно застосовувати закон.

У кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі, з огляду на правовідносини та обставини, які стають підставою для виникнення спорів, з урахуванням обставин, які встановлюються судом на підставі наданих сторонами доказів.

Категорія «якість закону» є основою правового порядку, що ґрунтується на верховенстві права (принцип правовладдя; rule of law), оскільки однією з вимог цього принципу є юридична визначеність (legal certainty), яка є істотно важливою у питаннях довіри суспільства до судової системи. «Якість закону» обумовлює сталість і послідовність приписів права, охоплює такі характеристики, як чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність та послідовність

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 385/499/22 провадження № 61-13792св23 у справі за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Олена» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки залишена без змін постанова Кропивницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2023 року, аналогічні правовідносини, обставини справи та ідентичним способом захисту.

Колегія суддів Верховного Суду виснувала, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Фермерського господарства «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га, та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Станіславівни про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер 34264740, від 15 березня 2017 року, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов`язати Фермерське господарство «Олена» () усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0032, площею 3,2017 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Станіславівни про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер 34264740, від 15 березня 2017 року.

Стягнути з Фермерського господарства «Олена» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 422,40 грн за подання позову.

Стягнути з Фермерського господарства «Олена» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 906,88 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 28 квітня 2025р.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний