Номер провадження 2/754/788/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 101, вчинений 22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 не погоджується з розміром заборгованості, на який запропоновано звернути стягнення на квартиру за виконавчим написом, оскільки інформація про суму заборгованості, що в ньому зазначена та реальна сума заборгованості відрізняються. Позивач вказує, що наразі продовжує сплачувати щомісячні платежі в рахунок погашення кредитного договору. Крім того однією із складових розміру заборгованості по кредитному договору № КIH0GВ зазначено пеню в сумі 18 047,79 грн., яка в свою чергу була прощена банком згідно п. 1.2. Додаткової угоди № 1 до кредитного договору. Також, у позивача є сумніви, що документи, подані банком нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, відповідають нормам законодавства.

Позивач вважає, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, а тому вимушений звертатися до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.10.2024 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 101 від 22.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бондар І.М.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 101 від 22.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що здійснюється в межах виконавчого провадження № 75226329, відкритого 06.06.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовою В.В., яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 - до набрання законної сили рішення у даній справі.

25.09.2025 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

27.11.2024 від представника відповідача надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких він просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача вказує, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник відповідача вказує на пропуск строків позовної давності позивачем на звернення із даним позовом, оскільки минуло більше трьох років з моменту вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 листопада 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 22.01.2021 року вчинено виконавчий напис з реєстраційним номером 101.

05.12.2024 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи, а 16.12.2024 року витребувані судом копії документів.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

27.02.2025 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи

11.03.2025 року представником позивача подано додаткові письмові пояснення, в яких він просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача вказує, що на даний час у ОСОБА_1 не має простроченої заборгованості, а тому не має підстав продовжувати примусове виконання виконавчого напису № 101 від 22.01.2021 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розмір заборгованості позивача, який був зазначений в оскаржуваному виконавчому написі, не відповідає дійсності та не є безспірним.

Боржник може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса.

11.03.2025 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судове засідання 12.03.2025 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

27.12.2017 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про іпотечний кредит №KIH0GB, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 726 600,20 грн. у вигляді не відновлюваної кредитної лінії на цілі: придбання нерухомості та сплату страхових платежів гривень; 17,9 % річних - розмір реальної річної відсоткової ставки за користування кредитом, що встановлений Кредитором з дня підписання Договору та діє протягом усього часу кредиту, окрім випадків встановлених цим Договором; позичальник зобов`язується повернути кредитору відповідно до умов цього Договору Кредит не пізніше 27.12.2037. Кредит надається на придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 кредитного договору).

Також, 27.12.2017 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладено Іпотечний договір №KIH0GB/1, який посвідчено приватним нотаріусом Відута О.В., відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

19.01.2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про видачу виконавчого напису, до якої було додано кредитний договір, іпотечний договір, виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень, опис вкладення про направлення вимоги.

22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 101, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № KІH0GB/1, посвідченого 27.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В. за реєстровим № 1866, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок кредитодавця в розмірі: заборгованість за кредитом - 593 370,71 грн.; заборгованість за відсотками - 183 099,80 грн.; пеня - 18 047,79 грн., що всього становить 794 518,30 грн. Строк, за який проводиться стягнення - два роки одинадцять місяців дванадцять днів, а саме: з 27.12.2017 по 09.12.2020.

26.03.2021 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №KІH0GB, згідно якої встановлено новий графік погашення кредиту і виведено клієнта із простроченої заборгованості, а саме визначено, що заборгованість за Договором на дату укладання цієї Додаткової угоди становить: 600250,72 грн. за кредитом, 204973.24 грн. за відсотками, 12295,40 грн за судовими витратами. Банк здійснює прощення частини заборгованості, що виникла за Договором, в частині заборгованості по сплаті пені в сумі 18447,79 грн. Позичальник зобов`язаний в день укладання цієї Додаткової угоди сплатити судові витрати у розмірі, встановленому в п. 1.1. цієї Додаткової угоди та внести початковий внесок в розмірі 40000,00 грн (п. 1.1 -1.3 додаткової угоди).

16.12.2021 року Головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойченко С.В. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого напису № 101 від 22.01.2021 року) стягувачу у зв`язку із заявою стягувача про повернення виконавчого документа.

19.09.2022 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору №KІH0GB щодо узгодження строків сплати позичальником відсотків, нарахованих в період з 24.02.2022 по 19.09.2022.

26.12.2023 року АТ КБ «Приватбанк» подано до Кіровського районного суду м. Кіровограда позов (справа № 404/11110/23) про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №KІH0GB в розмірі 795 813,16 грн.

28.02.2024 року банк повторно пред`явив до виконання виконавчий напис, вчинений 22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 101.

06.06.2024 року приватним виконавцем Бондар І.М. відкрито виконавче провадження за № 75226329 на виконання виконавчого напису № 101 від 22.01.2021 року, а 07.06.2024 року винесено постанову про арешт майна боржника.

Також, в матеріалах справи містяться квитанції за період з 27.04.2021 року по 17.06.2024 року про оплату позивачем кредитних зобов`язань.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку».

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у згаданому Переліку документів.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень, письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) викладено висновок щодо безспірності заборгованості, зокрема, у разі вчинення виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами іпотеки.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною (див. постанову Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19).

Як вказано вище вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланого іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Положення закону щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання направлені на фактичне повідомлення заставодавця, з метою надання йому можливість усунути відповідні порушення основного зобов`язання і запобігти зверненню стягнення на його майно. Отже, таке повідомлення слід вважати здійсненим належним чином за умови, що заставодавець отримав його. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення (див. висновки Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц та постанова Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 372/2174/22).

Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідачем не було надано доказів того, що ним нотаріусу були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період, оскільки боржник не був повідомлений про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що не дало йому можливість усунути відповідні порушення основного зобов`язання і запобігти зверненню стягнення на його майно.

Таким чином вимоги позивача щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 101, вчиненого 22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної давності слід зауважити, що виконавчий напис вчинено 22.01.2021 року, а з позовом в суд позивач звернувся 19.09.2024 року.

Частина перша статті 257 ЦК України передбачає загальну позовну давність тривалістю три роки.

Одночасно із цим, з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року).

Вищевказаний Закон доповнив розділ «Прикінцеві положення» ЦК України пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постанові Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (з відповідними змінами) зазначено, що на території України установлено карантин з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні до 30 червня 2023 року.

Про необхідність врахування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», указано й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/18489/20.

Законом України від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, позивач звернувся в суд в межах терміну позовної давності, визначеного ч.1 ст. 257 ЦК, з урахуванням дії Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, то судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №101, вчинений 22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею після виходу з лікарняного 25.04.2025 року.

Суддя: