Справа № 539/1024/25
Провадження № 2/539/671/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді Даценка В.М.,

за участю секретаря Шрейтер С.О.,

представника позивача Таращенка В.І.

та представниці відповідача Сови В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії.

Позов мотивує тим, що відповідач є співвласником (1/2) об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 7: нежитлове приміщення загальною площею 90,9 кв.м., що знаходиться у багатоквартирному п`ятиповерховому будинку обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньобудинкова системи опалення, за адресою АДРЕСА_1 . Облік кількості випущеної теплової енергії споживачу здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим для фіксації коштів, що надходить за послуги теплопостачання.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з теплопостачання вказаного будинку.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону №2189, публічні договори приєднання про надання комунальних послуг вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

01.10.2021 на веб-сайті ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», сторінка договору, опубліковано текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та в подальшому зміни до нього.

Таким чином, враховуючи особливості укладення індивідуальних договорів про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку, індивідуальний договір набирав чинності 01.11.2021.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу протягом жовтня 2022 року вересня 2024 року послугу з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потереби опалення, змінивши розмір нарахувань та нарахувавши плату за абонентське обслуговування. Виконавець щомісячно, у відповідності до п.36 Правил №830 п.33 індивідуального договору, направляв споживачу рахунки на оплату послуг.

Однак покладені зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідач належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 14 774,02 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 24.20.2022 по 31.03.2024 у сумі 8 209 грн. 37 коп.; різниці у нарахуваннях за період з 24.10.2022 по 31.03.2024 у сумі 5 754 грн. 89 коп.; плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 30.09.2024 у сумі 809 грн. 76 коп., а всього 14 774, 02 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позов представниця відповідача адвокат Сова В.В. вказує, що відповідач не погоджується із проведеним розрахунком вартості послуг опалення приміщення, через які прокладені транзитні трубопроводи, оскільки позивачем не надано доказів про наявність таких трубопроводів. Крім того, не погоджується з нарахуванням «зміна розміру нарахувань», оскільки послуга надається для забезпечення проживання осіб у багатоквартирному житловому будинку усім співвласникам будинку, та не залежить від комерційного призначення. При цьому визнає позов в частині плати за абонентське обслуговування у сумі 809 грн 78 коп.

У відповіді на відзив позивач зазначив про хибність наведеного трактування представницею відповідача норм чинного законодавства та відповідно помилковості її висновків (а.с.100-108).

У судовому засіданні представник позивача прохав суд позов задовольнити.

Представниця відповідача позов визнала в частині плати за абонентське обслуговування в іншій частині проти позову заперечила.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Судом встановлено, що відповідач є співвласником (1/2) об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 7: нежитлове приміщення загальною площею 90,9 кв.м., що знаходиться у багатоквартирному п`ятиповерховому будинку обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньобудинкова системи опалення, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (а.с.7-9).

Позивач є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджено правовстановлюючими документами позивача.

Відповідач є споживачем даних послуг. Має особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий для фіксації коштів, що надходить за послуги теплопостачання, однак в односторонньому порядку не виконує покладені законодавством зобов`язання щодо повної оплати послуг з теплопостачання.

Рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №476 встановлено для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» тариф на послугу з постачання теплової енергії для категорії «населення» в розмірі 2577,32 грн/Гкал з ПДВ, «Інші споживачі» (усі інші особи, які не підпадають під категорії «Населення» тю «Бюджетні установи») в розмірі 2636,76 грн/Гкал з ПДВ.(а.с.17).

Рішенням Полтавської обласної ради від 26.09.2023 №686 встановлено для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» тариф на послугу з постачання теплової енергії для категорії «населення» в розмірі 1685,56 грн/Гкал з ПДВ, «Інші споживачі» (усі інші особи, які не підпадають під категорії «Населення» тю «Бюджетні установи») в розмірі 3257,39 грн/Гкал з ПДВ.(а.с.18).

Розпорядженням Лубенського міського голови: від 24.10.2022 № 468р початок опалювального сезону 2022-2023 р.р. в Лубенській територіальній громаді встановлено з 24.10.2022. (а.с.47).

Розпорядженням Лубенського міського голови: від 19.10.2023 № 513р початок опалювального сезону 2023-2024 р.р. в Лубенській територіальній громаді встановлено з 19.10.2022. (а.с.49).

У зв`язку із початком опалювального періоду виконавцем було проведено підключення системи опалення будинку, шляхом подачі теплоносія у внутрішньобудинкову систему опалення, про що складено акт (а.с.51,52).

Як зазначає позивач, протягом вищевказаних опалювальних сезонів, виконавцем надано споживачу послугу з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку; опалення приміщення індивідуальним опаленням, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (ВБСО); проведено перерахунок розміру нарахувань та послугу та нараховано плату за абонентське обслуговування.

З наданого розрахунку вбачається заборгованість по оплаті послуг з постачання теплової енергії за особовим рахунок № НОМЕР_1 , відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла за період з жовтня 2022 року по березень 2024 року включно, - 14 774, 02 грн. і складається з: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 8 209 грн. 37 коп., різниці в нарахуваннях у розмірі 5 754 грн. 89 коп. та плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 30.09.2024 у розмірі 809 грн. 76 коп. (а.с. 77-78).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України та іншими спеціальними нормативними актами.

Згідно п.6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно доч.ч.5,7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Пунктами 30 і 31 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року встановлено, що плата за послугу визначається відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року, та Методики розподілу, що розраховується, виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання. Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію.

За змістом п.37 ч.1 ст.43 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з теплопостачання. Позивачем наявність обов`язку зі сплати вартості послуг з постачання теплової енергії обґрунтовано положення чинного законодавства якими передбачено такий обов`язок та доказами надання таких послуг будинку у якому знаходиться приміщення належне відповідачу.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі №539/1983/17, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач є співвласником нежитлового приміщення, магазин, яке розміщене в багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Спір у справі виник щодо розміру заборгованості за обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби. Позивач наполягає на тому, що відповідно до рішення Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №476 та рішення Полтавської обласної ради від 26.09.2023 №686 таке нарахування повинне здійснюватися за категорією «Інші споживачі» (усі інші особи, які не підпадають під категорії «Населення» та «Бюджетні установи»).

Надаючи оцінку таким доводам, суд виходить з того, що поділ на такі категорії здійснено за суб`єктом споживання: населення, бюджетна установа, інші.

Встановлено, що відповідач є фізичною особою, власником нежитлового приміщення. При цьому матеріали справи не містять даних, щодо того, в яких цілях відповідач використовує належне йому приміщення, чи займається він особисто господарською чи підприємницькою діяльністю, чи є відповідач безпосереднім користувачем належного відповідачу нерухомого майна, якщо ні, то на яких умовах ним користуються треті особи, хто є безпосереднім споживачем послуг, які надаються позивачем.

Відсутність вказаних даних, які б мали належне доказове підтвердження, є обставиною, яка не дає суду зробити обґрунтовані висновки на яких правових підставах на відповідача можливо покласти обов`язок щодо оплати послуг з постачання теплової енергії за категорією «Інші споживачі» (аналогічна позиція викладена в постанові Полтавського апеляційного суду від 23.04.2025 року у справі № 539/4330/24).

Також суду не надані переконливі докази на підтвердження позовних вимог в частині стягнення за теплову енергію на опалення приміщень з транзитними мережами опалення.

Позиція відповідача зводиться до того, що його приміщення не має транзитних мереж. В свою чергу представник позивача посилається на акт обстеження від 23.02.2022 року, складений представником ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» Остапенком В., яким встановлено, що приміщення відповідача містить 8 стояків.

За ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінюючи наведений доказ, суд звертає увагу на те, що він складений одноособово представником позивача, за відсутності представника відповідача. Тобто такий доказ не можна визнати допустимим. При цьому інші докази суду не надані.

Відтак, вимоги в цій частині також не доведені.

Що стосується вимог про стягнення за абонентське обслуговування у сумі 809,76 грн, то в цій частині позивач вимоги визнає, а тому вони підлягають задоволенню.

В зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст.142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (37500, м. Лубни, Полтавська область, вул. Захисників України,17, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьОбласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» 809 грн 76 коп. плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 року по 30.09.2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьОбласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» сплачений судовий збір у розмірі 165 грн 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В. М. Даценко