Справа № 127/6545/25
Провадження 2/127/1138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Кадочніков Андрій Олегович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором CCNG № 631099395 від 25.01.2019 в розмірі 15 527, 13 гривень. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрито виконавче провадження № 68707681. Даний виконавчий напис, на думку адвоката позивачки, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду адвоката позивачки із вимогами про визнання виконавчого напису, вчиненого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 69099, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 10.03.2025 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також даною ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамару Миколаївну та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 10.03.2025 було надіслано до електронного кабінету відповідача та доставлено до нього 10.03.2025 о 20 год. 42 хв., що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного документа. (а.с. 40зв.) Поштове відправлення з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано відповідачем 28.03.2025, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 42)

На підтвердження виконання вимог ухвали суду від 10.03.2025 в частині направлення третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - копії позовної заяви із доданими до неї документами, позивачем 09.04.2025 було надано суду описи поштових відправлень та інформацію про відправлення. (а.с. 49-52)

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 10.03.2025 було надіслано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Турському О.В. на його офіційну електронну адресу та доставлено до електронної скриньки 10.03.2025 о 15 год. 26 хв., що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа, а поштове відправлення з копією позовної заяви із доданими до неї матеріалами одержано ним 14.04.2025, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Укрпошти (трекінг відправлення 320). (а.с. 41, 49-50)

Поштове відправлення з копією позовної заяви із доданими до неї матеріалами, направлене третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарі Миколаївні за адресою розташування її робочого місця не було вручено та повернулось відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту Укрпошти (трекінг відправлення 311). (а.с. 51-52) Водночас, поштове відправлення з ухвалою суду від 10.03.2025 направлене третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарі Миколаївні повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 46-47)

Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач та треті особи були належним чином повідомлені про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 2 і п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 10.03.2025 вважається врученою відповідачу та третім особам.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 10.03.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається визнання відповідачем позовних вимог, а також клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, письмові пояснення на позов та/або відзив надані не були.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне.

22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором № CCNG-631099395 від 25.01.2019 за період з 20.09.2021 по 20.12.2021 в сумі 15 477, 13 гривень та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 50, 00 гривень, що в загальному розмірі становить 15 527, 13 гривень, зареєстрований в реєстрі за № 69099. (а.с. 14)

Судом прийнято до уваги, що підставою звернення до суду стало порушення, на думку позивача, порядку вчинення приватним нотаріусом вищевказаного виконавчого напису. Тому, ухвалення судового рішення у даній справі могло б вплинути на права та обов`язки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни. Відповідно, вирішуючи питання щодо можливості прийняття визнання відповідачем позовних вимог, суд має встановити чи не порушує таке визнання права та інтереси приватного нотаріуса. Однак, судом встановлено, що свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.06.1996 за № 2288 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2023 № 1590/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 24.04.2023 № 1 на підставі підпунктів «з», «и» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій, втратою нотаріусом архіву нотаріуса або окремих документів, а також неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 30 Закону України «Про нотаріат» та на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.05.2023 № 693/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 » нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 припинено з 11.05.2023. Дана інформація є публічно доступною.

За вищевказаних встановлених обставин суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не порушує права та інтереси приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни.

Також суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не порушує права та інтереси приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, адже приватний виконавець лише здійснює примусове виконання, в даному випадку, оскаржуваного виконавчого напису.

Судом встановлено, що дії представника відповідача щодо визнання позову не суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, судом у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає за можливе визнати виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 69099, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», заборгованості за кредитним договором № CCNG-631099395 від 25.01.2019 за період з 20.09.2021 по 20.12.2021 в сумі 15 477, 13 гривень та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 50, 00 гривень, що в загальному розмірі становить 15 527, 13 гривень, таким, що не підлягає виконанню, тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією від 10.09.2024. (а.с. 9)

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачці з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 605, 60 гривень. Решта судового збору в розмірі 605, 60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги б/н від 28.06.2024; додаткову угоду від 24.02.2025 до договору про надання правничої допомоги б/н від 28.06.2024; квитанцію від 24.02.2025; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та акт виконання робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги б/н від 28.06.2024 (а.с. 22-27)

Судом встановлено, що 28.06.2024 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Андрія Кадочнікова» було укладено договір про надання правничої допомоги б/н, на підставі якого було видано ордер. (а.с. 26-28)

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Кадочніков А.О. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 809 від 04.02.2013.

Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається із умов договору про надання правничої допомоги б/н від 28.06.2024, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою (п. 3.1. Договору).

З додаткової угоди б/н від 24.02.2025 до договору про надання правничої допомоги б/н від 28.06.2024 вбачається, що сторони правочину погодили погодинну оплату послуг. Так, вартість 1 години роботи адвоката становить 1 000, 00 гривень. (а.с. 22)

Зі звіту про витрачений час на надання правничої допомоги та акту виконання робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги б/н від 28.06.2024 вбачається, що вартість наданих послуг становить 10 000, 00 гривень, яка оплачена замовником. (а.с. 24-25)

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На виконання умов вищевказаного договору позивачкою було сплачено АБ 10 000, 00 гривень, що підтверджується квитанцією від 24.02.2025. (а.с. 23)

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Із відзиву вбачається клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з їх необґрунтованістю та неспівмірністю.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є незначної складності, а її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Крім того оцінка дій адвоката, що полягали у «листуванні з приватним виконавцем та ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження» та «вивчення законодавства, судової практики з предмету позову та підготовки позовної заяви та додатків до неї», як то вказано у звіті про витрачений час на надання правничої допомоги, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складеного позову не є занадто значним.

При цьому, суд звертає увагу учасників справи на те, що суд не втручається у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, а лише виконує свій обов`язок щодо розподілу судових витрат.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), критерію реальності таких витрат. Суд прийшов до висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Зважаючи на викладене вище, приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 5 000, 00 гривень. Решту витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачкою.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, ст.ст. 12-16, 18, 20 ЦК України, ст.ст. 2-6, 10-13, п. 1 ч. 2 ст. 49, 76-83, 89, 133, 137, 141, 142, 206, 229, 235, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти визнання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» позовних вимог.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 69099, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № CCNG-631099395 від 25.01.2019 за період з 20.09.2021 по 20.12.2021 в сумі 15 477, 13 гривень та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 50, 00 гривень, що в загальному розмірі становить 15 527, 13 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплачений згідно з квитанцією від 10.09.2024 на загальну суму в розмірі 1 211, 20 гривень, згідно якої «отримувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; ; призначення платежу: 382; СУДОВИЙ ЗБІР ЗА ПОЗОВОМ ОСОБА_3 , ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»: ; місцезнаходження: м. Київ, площа Солом`янська, буд. 2.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна: останнє відоме місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович: місцезнаходження: м. Вінниця, вулиця Героїв Крут, буд. 4-В, каб. 47.

Рішення суду складено 30.04.2025.

Суддя