Справа № 466/1580/25
Провадження № 2/466/1550/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання особи, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд ухвалити рішення, яким зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та виселити ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 і зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй, на підставі договору дарування №208, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. від 11.03.2015 р. У вказаному будинку зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 ; її батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; її діти - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; її чоловік - ОСОБА_8 та її брат - ОСОБА_2 . Зазначає, що вона неодноразово просила брата виселитись та знятись із реєстрації, оскільки відповідач, згідно даних реєстру речових прав, є співвласником житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що вона як власник житла, звернулася в ЦНАП із заявою про зняття відповідача із реєстрації, проте отримала відмову на цю заяву від 25.08.2022 р. через те, що не представила військового квитка. Стверджує, що відповідач не сплачує комунальні послуги і не дотримується правил співжиття в будинку, через що виникають конфлікти. ОСОБА_2 перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю і вчиняє проти неї і членів її сім`ї протиправні дії. Доказами даної обставини є постанова Шевченківського районного суду м.Львова від 03.01.2020 р. у справі 466/10100/19 про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем ОСОБА_2 , а саме: вчинення насильства 22.11.2019 р. щодо батьків позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, вона 08.08.2024 р. була змушена викликати поліцію через те, що відповідач три рази стріляв із гладкоствольної рушниці марки Maverick 88 у нетверезому стані у буд. АДРЕСА_1 . Про це свідчать її заява № Г-698 у відділ поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, відповідь на цю заяву із поліції та постанова Львівського апеляційного суду від 09.12.2024 р. по справі № 466/8334/24 про вилучення зброї та боєприпасів у відповідача. Крім того, вона відчуває постійну загрозу з боку відповідача, що останній і в подальшому буде вчиняти адміністративні чи інші протиправні вчинки перебуваючи в даному житловому будинку. Такі дії відповідача несуть небезпеку життю позивача та членам її сім`ї та унеможливлюють спільне проживання в буд. АДРЕСА_1 , тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте як вбачається із трьох заяв його представника ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи з різних причин, відповідачеві ОСОБА_2 було відомо по розгляд даної справи, проте ні він, ні його представник жодного разу у судові засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву до суду не подавали.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі Договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №208 від 11.03.2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34748894 від 11.03.2015.

Відповідно до відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №183104 від 31.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , у даному будинку зареєстровано 8 осіб: ОСОБА_1 (позивач); її батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; її діти - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; її чоловік - ОСОБА_8 та її брат - ОСОБА_2 (відповідач).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2020 (справа №466/10100/19) встановлено, що ОСОБА_2 22 листопада 2019 року близько 09.30 год. за місцем роботи свого батька, що по АДРЕСА_3 в п`яному вигляді виражався в сторону батька ОСОБА_4 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Листами начальника відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від 20.09.2024 №29482-2024, 28.01.2025 за №Г-698 ОСОБА_1 повідомлено, що працівниками відділу поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області розглянуто її звернення з приводу неправомірного використання її братом ОСОБА_2 гладко ствольної рушниці ОСОБА_10 НОМЕР_1 у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , та проінформовано її, що в ході розгляду матеріалів звернення відносно ОСОБА_11 працівниками поліції було складено адміністративні матеріали за ст. 174 КУпАП, та зброю вилучено до рішення суду.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 (справа №466/8334/24) встановлено, що 08 серпня 2024 року близько 17 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 здійснив три постріли із гладкоствольної зброї марки «Mossberg (O.F. Mossberg&Sons, Inc.), BRL00000591, Maverick 88, № НОМЕР_2 , Гладкий, довжина-710, калібру 12/76 у невідведеному місці з порушенням установленого порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.174 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.174 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят ) грн. з конфіскацією гладкоствольної зброї марки «Mossberg (O.F. Mossberg&Sons, Inc.), BRL00000591, Maverick 88, № НОМЕР_2 , Гладкий, довжина-710, калібру 12/76; одного додаткового стволу марки «CHAMBERED FOR 23/4 AND 3IN.SHELLS-12 GA-28 IN/ ACCU-CHOKE» № НОМЕР_2 ; одного прикладу до гладкоствольної зброї, марки «Mossberg» O.F. Mossberg & Sons, Inc.) BRL 00000591, Maverick 88, № НОМЕР_2 , калібр 12/76; семи боєприпасів марки «ТАХО» калібр 12*70.

Постановою Львівського апеляційного суду від 09.12.2024 постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 залишено без змін.

Згідно ч.5 ст.9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Частиною першою ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідач ОСОБА_2 є братом позивачки ОСОБА_1 , та проживає у вказаному будинку, та не погоджується добровільно виселитися із даного будинку та перешкоджає у користуванні належного позивачеві майном.

Як зазначено у ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом.

У відповідності до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №679/1657/18).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливимдля інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Згідно з приписами частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так, статтею 8 Конвенції встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання зворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб.

У пунктах 84-86 рішення ЄСПЛ у справі «Левчук проти України», заява № 17496/19 вказано про те, що втручання національних органів влади в особисті права, передбачені статтею 8, може бути необхідним для захисту здоров`я та прав інших (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»). У контексті статті 2 Суд зазначив, що у справах про домашнє насильство права кривдників не можуть переважати права жертв, зокрема на фізичну та психологічну недоторканість (рішення ЄСПЛ у справах «Опуз» та «Талпіс»). Стаття 116 ЖК УРСР є ефективним засобам захисту прав позивача, у цій справі, з погляду на положення Конвенції, суди, з огляду на те, що заявник періодично піддавалася фізичному і психологічному насиллю, а вжиті заходи офіційного застереження не призвели до припинення такого насилля, що підтверджується копією вироку, за яким дійшли правильного висновку для задоволення позову та наявності ризику в майбутньому (насильства) якщо сторони продовжуватимуть проживати під одним дахом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 . У цьому будинку, крім вищезазначених осіб зареєстрований та проживає також її брат ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 неодноразово порушував правила співжиття у зазначеному будинку, вчинив, зокрема домашнє насильство відносно свого батька АДРЕСА_3 , перебуваючи в п`яному вигляді та виражався в його сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Крім того, суд бере до уваги характер вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП ОСОБА_2 , який за адресою: АДРЕСА_1 здійснив три постріли із гладкоствольної зброї марки «Mossberg (O.F. Mossberg&Sons, Inc.), BRL00000591, Maverick 88, № НОМЕР_2 , Гладкий, довжина-710, калібру 12/76 у невідведеному місці з порушенням установленого порядку, перебуваючи при цьому у неприязних віносинах із своєю сестрою ОСОБА_1 , яка на думку суду обгрунтовано та підставно переживає за своє життя та життя своєї сім`ї за даних обставин, що таким чином унеможливлює спільне проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Позивачка, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідач не сплачує комунальні послуги і не дотримується правил співжиття в будинку, через що виникають конфлікти, вчиняв домашнє насильство відносно свого батька, перешкоджає їй в користуванні власним будинком, а звернення до поліції є безрезультатними, оскільки в ОСОБА_2 постановою суду вилучено зброю, проте не позбавлено його права на отримання іншого дозволу на зброю, та можливої подальшої її зберігання у вказаному будинку, що може спровокувати новий незворотній конфлікт за вищенаведених обставин.

Відповідач жодних аргументів на спростування аргументів позивачки не навів, якому було відомо про розгляд даної справи у суді, проте жодного разу він так і не з`явився.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно свого батька, здійснював постріли із гладкоствольної зброї у будинку, що на думку суду є неприпустимим, може мати незворотні наслідки, систематично порушує правила суспільного співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, заходи запобігання та громадського впливу, вжиті щодо відповідача, зокрема притягнення його до адміністративної відповідальності та призначення йому адміністративних стягнень виявилися безрезультатними та не призвели до припинення його протиправної поведінки. Відтак, позивач ОСОБА_1 як власник будинку не дає згоди на проживання відповідачеві ОСОБА_2 у ньому, оскільки такий своїми протиправними діями робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, чинить позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Ураховуючи наведені вище норми закону й встановлені обставини справи, зокрема, ту обставину, що відповідач чинить позивачу перешкоди у володінні, користуванні власним майном, порушенням правил соціального співжиття відповідача робить неможливим для позивача та інших членів її сім`ї проживання із ним в одному будинку і в добровільному порядку не бажає звільнити будинок, хоча має для проживання інше житло, за відсутності будь-яких заперечень та пояснень зі сторони відповідача, суд приходить до переконання про необхідність усунення позивачу перешкод у користуванні належним йому будинком шляхом виселення відповідача із такого без надання іншого житлового приміщення, та зняття його з реєстрації з вказаного будинку.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі і судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщенняабо права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Така ж норма закріплена і в ч.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин та доказів, враховуючи інтереси власника житла, принцип розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, суд

ухвалив :

позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання особи задовольнити повністю.

Зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , з будинку за адресою: АДРЕСА_1 і зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя Р. Б. Єзерський