Справа № 646/9777/24
№ провадження 2/646/218/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.25 м.Харків

Основ`янський районний суду міста Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал», третя особа: приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович про захист прав споживачів, розірвання договору кредиту, у зв`язку з істотними порушеннями, -

встановив:

03 вересня 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал», третя особа: приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович, в якій позивачка просить розірвати договір кредиту №02924/0006XSGF, укладений 20.08.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк», у зв`язку з істотним порушенням договору кредитором, а сааме: припиненням його діяльності у галузі споживчого кредитування після його віднесення до категорії неплатоспроможних за рішенням керівних фінансових органів держави у 2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20.08.2013 між нею та ПАТ «Дельта-Банк» був укладений договір кредиту №02924/0006XSGF (надалі договір кредиту), згідно з умовами якого позивачці був наданий кредит у розмірі 10 000 грн. з визначеними сумами його погашення щомісячно. 02.03.2015 Національний банк України прийняв постанову №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до категорії неплатоспроможних», і відтоді з вини кредитора позивачка була позбавлена можливості виконувати зобов`язання за договором кредиту. З березня 2015 року і до цього часу ніяких письмових повідомлень з боку кредитора або його представників позивачка не отримувала. В судовому порядку питання, пов`язані з договором кредиту, також не розглядалося. Крім того, ніяких виконавчих документів з даного приводу позивачка також не отримувала.

Однак у червні 2024 року позивачка отримала смс-повідомлення з AT «Ощадбанк» про наявність на її рахунку заборгованості в розмірі 39 361 грн. 14 коп. Надалі позивачка з`ясувала, що підставою для нарахування вказаної заборгованості та блокування її карткових рахунків було невідоме їй рішення у невідомому їй виконавчому провадженні, відкритому 3-ю особою приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. у зв`язку з вищевказаним договором кредиту.

З метою з`ясування правомірності цього виконавчого провадження, позивачка звернулась до Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції України, звідки отримала офіційну відповідь про те, що вирішення даного питання відноситься до компетенції суду. Тобто, відповідач і 3-тя особа за даним позовом вважають договір кредиту чинним, всупереч зазначеним вище фактам невиконання кредитором своїх договірних обов`язків. Правонаступництво відповідача за договором кредиту позивачка вважає необгрунтованим, оскільки воно здійснене всупереч дійсним намірам сторін даного договору. Примірник оригіналу договору кредиту позивачкою було втрачено під час евакуації до м. Коблево в 2022 році, у зв`язку з ускладненням воєнної обстановки у м. Харкові. На запит адвоката позивачки, відповідач повідомив, що другий примірник оригіналу договору кредиту знаходиться у 3-ої особи за даним позовом.

Неправомірними, як позивачка вважає, діями відповідача та 3-ої особи стосовно договору кредиту їй були завдані та фактично продовжують завдаватися матеріальні збитки, а також значна шкода для її здоров`я. Так, 10.06.2024 позивачці було здійснено хірургічне лікування лівого ока з необхідністю подальшого постійного медикаментозного лікування. Але блокування її карткових рахунків 3-ою особою позбавило її можливості отримувати пенсійну, соціальну допомогу і навіть грошові перекази від її родичів, які мешкають у Миколаївській області. Водночас, її родина (оскільки вона проживає спільно з безробітною дочкою ОСОБА_2 та неповнолітньою онукою ОСОБА_3 2008 р.н.) згідно законодавства України, є малозабезпеченою.

Таким чином, з огляду на викладені фактичні обставини, позивачка змушена звертатися до суду з позовом про розірвання договору кредиту, на підставі якого відповідач та 3-тя особа за позовом чинять щодо позивачки зазначені збитки, завдають шкоду її здоров`ю та порушують її соціальні права.

Ніяких інших доходів, окрім заблокованих 3-ою особою на її карткових рахунках пенсійних та соціальних виплат, вона не має, через що просить суд звільнити її від сплати судового збору. Крім того, відповідно позицій закону України «Про захист прав споживачів», діями відповідача та 3-ої особи суттєво порушені її права як споживача за договором кредиту.

У зв`язку з викладеним, позивачка просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лобінського Миколи Юрійовича про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 67653471, що відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., боржником за яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувачем товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

06.11.2024 представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» - Зуб А.С. подала відзив на позовну заяву, в якому виклала заперечення з приводу позовних вимог, посилаючись на таке.

19 серпня 2013 року Акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі АТ «Дельта Банк») з однієї сторони та громадянка України ОСОБА_1 , з другої сторони уклали кредитний договір №02924/0006XSGF (далі Кредитний договір), відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 12 000, 00 грн.

Кредит надавався строком на 36 місяців шляхом надання у користування особистого спеціального платіжного засобу міжнародної платіжної картки Visa Electron з метою здійснення операцій, що передбачені Правилами користування банківською платіжною карткою, зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.

АТ «Дельта Банк» свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі, в той час як позивач своїх зобов`язаннь перед позикодавцем не виконала, у зв`язку з чим у позивачки утворилася заборгованість у розмірі 34 052,04 грн.

23.03.2018 між АТ «Дельта Банк» та Відповідачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір №148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 (надалі Договір відступлення права вимоги) (копія додається). Відповідно до умов даного Договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України Відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Дельта Банк», в тому числі і до Позивача за кредитним договором (Копія Реєстру боржників до Договору №148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 додається).

Позивачка зазначає, що в період з березня 2015 року і до цього часу нею не отримувались жодні письмові повідомлення з боку кредитора або його представника. 23 березня 2018 року ОСОБА_1 було надіслано Повідомлення про відступлення прав вимоги за договором а також Повідомлення вимогу по кредитному договору №02924/0006XSGF (копії додаються).

Доводи позивачки про неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з внесенням кредитора до категорії неплатоспроможних необґрунтовані, оскільки у разі відсутності кредитора у місці виконання зобов`язання або ухилення ним від прийняття виконання, або в разі іншого прострочення з його боку, боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори (п. 1, 2 ч. 1 ст. 537 ЦК України).

20.11.2024 від третьої особи у справі приватного виконавця Близнюкова Ю.В. надійшла заява на виконання ухвали суду від 03 жовтня 2024 року про витребування доказів та додано копії матеріалів виконавчого провадження №67653471, яке було відкрито на підставі виконавчого напису №26394 від 19.02.2021, що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2024 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал», третя особа: приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович про розірвання договору кредиту, у зв`язку з істотними порушеннями відмовлено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року №4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з 25 квітня 2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова перейменовано на Основ`янський районний суд міста Харкова.

Позивачка у судове засідання повторно не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд цивільної справи без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом досліджені та надана оцінка таким доказам.

Відповідно до позовної заяви, 20.08.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк» укладено договір кредиту №02924/0006XSGF. При цьому, позивач не додає до позовної заяви спірного кредитного договору та не звертається до суду з клопотанням про витребування саме вказаного договору, який є предметом позову.

Згідно із відзивом на позовну заяву, 19 серпня 2013 року Акціонерне товариство «Дельта Банк» з однієї сторони та громадянка України ОСОБА_1 , з другої сторони уклали кредитний договір № 02924/0006XSGF, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 12 000, 00 грн.

23.03.2018 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», було укладено Договір №148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018. Відповідно до умов Договору, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Дельта Банк», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором. Разом з тим, до відзиву представником відповідача не додано договору факторингу від 23.03.2018 №148К. Щодо кредитного договору від 19.08.2013 №02924/0006XSGF, представником відповідача додано договір з такими реквізитами, а саме: дата та номер договору, але він укладений між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк», також додано реєстр боржників до договору факторингу від 23.03.2018 №148К: назва банку ПАТ «ПТБ», боржник: ОСОБА_1 , кредитний договір від 19.08.2013 №02924/0006XSGF.

Крім того, до відзиву на позовну заяву додано повідомлення ПАТ «Платинум Банк» від 23.03.2018 за №10/2677-Л про відступлення прав вимоги за договором від 20.08.2013 №02924/0006XSGF (заборгованість 34 052,04 грн.), що укладений з ОСОБА_1 , до нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

З матеріалів виконавчого провадження, що надані на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Близнюкова Ю.В. про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого напису №26394, що виданий 19.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., відкрито виконавче провадження №67653471, з приводу звернення стягнення з громадянина (-ки) України, яким (якою) є ОСОБА_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження невідомо, місце роботи невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , який (-а) є Боржником за Кредитним договором №02924/0006XSGF від 20.08.2013, укладеним з AT «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №148К від 23.03.2013 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, місцезнаходження: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, IBAN НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО: 380805, далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Кредитним договором №02924/0006XSGF від 20.08.2013. Строк платежу за Кредитним договором №02924/0006XSGF від 20.08.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.03.2018 по 11.02.2021. Сума заборгованості становить 34 052,04 гривень, що складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 28 749,84 гривень. Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 302,20 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувага, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 35352,04 гривень.

Крім того, у виконавчому провадженні №67653471 приватним виконавцем ухвалювались постанови: про арешт майна боржника (від 24.11.2021); про арешт коштів боржника (від 24.11.2021); про арешт коштів боржника (від 20.07.2023).

Суд зауважує, що вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №26394, що виданий 19.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, позивачка надала копію постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №67653471 (з реквізитами доступу для сторін виконавчого провадження), але не надала, маючи можливість, самого виконавчого напису.

Як встановлено судом з виконавчого напису №26394, що виданий 19.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (дослідивши документ в Автоматизованій системі виконавчого провадження): «цей виконавчий напис проводиться на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, про звернення стягнення: З громадянина(-ки) України, яким(якою) є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження невідомо, місце роботи невідомо, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , який(-а) є Боржником за Кредитним договором №02924/0006XSGF від 20.08.2013, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 33308489, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №148К від 23.03.2018 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» ідентифікаційний код юридичної особи 35234236 (Новий Кредитор), місцезнаходження: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, IBAN НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО: 380805, далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Кредитним договором №02924/0006XSGF від 20.08.2013 року.

Строк платежу за Кредитним договором №02924/0006XSGF від 20.08.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.03.2018 по 11.02.2021.

Сума заборгованості становить 34 052,04 гривень, що складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 28749,84 гривень; Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 302,20 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 35 352,04 гривень.».

Суд вважає за необхідне вказати, що оскільки позивачем не заявлено позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як і не заявлено будь-яких вимог щодо недійсності чи оспорювання договору факторингу, а також не надано відповідних рішень щодо встановлення будь-яких фактів порушення у вказаних документах, які є підставою (згідно позовних вимог) для позовної вимоги про розірвання договору кредиту №02924/0006XSGF, укладеного 20.08.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк», суд надає оцінку вищезазначеним документам як достовірним.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про розірвання кредитного договору. Дане питання регулюється ЦК України, а саме Главою 53 Розділу ІІ даного Кодексу (Загальні положення про договір). За текстом позовної заяви вбачається, що правовою підставою для розірвання договору кредиту, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк», позивач вважає, те що 02.03.2015 Національний банк України прийняв постанову №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до категорії неплатоспроможних», і відтоді з вини кредитора позивачка була позбавлена можливості виконувати зобов`язання за договором кредиту.

Слід зазначити, що Постановою НБУ від 02 березня 2015 року №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Позивач в позовній заяві посилається на це, як на причину невиконання зобов`язань за договором кредиту.

Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно- правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Якщо в банку запроваджено процедуру тимчасової адміністрації, позичальник здійснює платежі для погашення на реквізити банку, вказані у кредитному договорі.

Доводи позивачки про неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з внесенням кредитора до категорії неплатоспроможних необґрунтовані, оскільки у разі відсутності кредитора у місці виконання зобов`язання або ухилення ним від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з його боку боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори (п. 1, 2 ч. 1 ст. 537 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 №925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16(пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, сформованою у справі №355/385/17 від 23.01.2019, цивільне право базується на обов`язковості договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Згідно із частинами 1-2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

За відсутності оспорюваного договору суд позбавлений можливості дослідити всі його умови. При цьому позивач не посилається на якість певні порушення саме в кредитному договорі, зокрема щодо його не підписання стороною, не ознайомленням з умовами кредитування, викладення позивачем заперечення в кредитному договорі щодо його укладення та умовами.

Також суд не може розглядати підставу розірвання договору кредиту №02924/0006XSGF, укладеного 20.08.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк», як неплатоспроможність банку, оскільки згідно дати договору кредиту, зазначеного позивачкою, він укладався до прийняття постанови Постановою НБУ від 02 березня 2015 року №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та без наведення істотного порушення договору, не може бути умовою для розірвання договору.

Крім того, позивачем не надано доказів здійснення дій щодо відмови від договору. Позичальник не доводить і наявність у діях Банку нечесної підприємницької діяльності. Оскільки позичальник особисто обрав контрагента, валюту свого кредитування, форму і умови кредитування, тобто зробив свій вибір свідомо, а тому повинен був усвідомлювати всі можливі у зв`язку з цим фінансові ризики.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У статті 653 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки розірвання договору, за змістом якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже наслідком розірвання договору є припинення зобов`язання, що виникли між сторонами на підставі такого розірваного договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір. Відповідні висновки Верховного Суду щодо застосування ст. 651 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20.

Відсутність, недоведеність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові ВП ВС від 02.02.2021 №925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Враховуючи, що позивач не довів порушення будь-яких його прав та інтересів з боку зазначеного в позові відповідача, суд відхиляє позовні вимоги позивача як необґрунтованими і не доведені.

За таких обставин, проаналізувавши і оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнений від сплати судового збору, а рішення постановлено не на його користь, суд вважає за необхідне покласти витрати з розгляду справи компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.8 7, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 77, 81,141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит - Капітал», третя особа: приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович про захист прав споживачів, розірвання договору кредиту, у зв`язку з істотними порушеннями відмовити.

Судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті) гривень 20 копійок компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корп. 28, ;

третя особа: Приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович, адреса: м. Харків, майдан Конституції, 21/2 офіс 3а.

Суддя: В.В. Барабанова