єдиний унікальний номер справи 531/3247/24
номер провадження 2/531/172/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Клименко Т.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просила встановити факт, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 , а також змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 на спадкоємця першої черги.

У позові посилається на те, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , з якою він проживав без реєстрації шлюбу з 2007 року по день її смерті. У реєстрації шлюбу не було потреби, але вони мають свідоцтво про вінчання у св.Пантелеймоновському храмі. ОСОБА_3 постійно хворіла та знаходилася на лікуванні, позивач як її цивільний чоловік, доглядав її, копував дорорговартісні ліки, опікувався, матеріально забезпечував, надавав необхідну допомогу своїй дружині, яка через похилий вік була у безпорадному стані. Вони проживали лише удвох, вели спільне господарство, більше дружиною ніхто не опікувався. Дочка померлої проживає у російській федерації більше 20 років, прийняла громадянство, на даний час вона не має можливості прибуди до України та отримати спадщину після смерті матері. Дочка не опікувалася матір`ю, не приїздила до неї, не допомагала ні фізично ні морально. Позивач зазначає, що оскільки він постійно опікувався померлою ОСОБА_3 , забезпечував матеріально, доглядав її, оскільки вона потребувала постійної сторонньої допомоги через хворобу, допомагав їй практично в усьому, здійснив її поховання, він може одержати право на спадкувапння разом із спадкоємцями першої черги.

В суді позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка до суду повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви чи клопотання на адресу суду не надходили, відзив на позов подано не було.

Тому суд, за згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що перебуває у дружніх стосунках з позивачем та перебувала з померлою, підтвердила, що вони проживали однією сім`єю з 2007 року, у неї був високий тиск, цукровий діабет, померла вона від ниркової недостатності. Останній місяць ОСОБА_3 була у важкому стані, була лежача, позивач здійснив її поховання, відповідачка на похорон не приїздила.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що перебуває у дружніх стосунках з позивачем та перебувала з померлою, підтвердила, що вони проживали однією сім`єю з 2007 року, у померлої був цукровий діабет років 17-18, останній місяць життя вона була лежача. Поховання здійснив ОСОБА_1 . Відповідачка є племінницею померлої, свідок її бачила років 15 тому, на похованні її не було, була її мати, яка є дружиною брата померлої.

Заслухавши позивача, пояснення свідків, дослідивши докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦПК України).

Відповідно до частини 2,4 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується доданою копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

До матеріалів справи додано Свідоцтво про вінчання позивача з ОСОБА_3 у св.Пантелеймонівському храмі (а.с.11).

На підставі договору дарування (а.с.13-14), ОСОБА_3 належав будинок в АДРЕСА_1 .

16.04.2003 ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно на час смерті ОСОБА_2 (а.с.12).

Щодо вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Статтею 25 цього Кодексу передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає змогу зробити висновок, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 у справі № 755/18012/16-ц (провадження № 61-40658св18), від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Підстави вважати перебування у іншому шлюбі позивача чи ОСОБА_3 у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги надані письмові докази, пояснення свідків, суд рахує, що мається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 дійсно проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2007 року по день її смерті, що відповідає положенню ст.25 СК України. Тож, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зміну черговості спадкування, слід зазначити слідуюче.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

Посилання позивача у позові на тяжку хворобу, безпорадний стан, піклування, матеріальне забезпечення та інше, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Тож, оскільки в суді належними та допустимими доказами не підтвержено сукупність визначених законом фактів, якіб давали суду підстави для зміни черговості спадкування позивача на спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Як результат, позовні вимоги ОСОБА_1 суд задовольняє частково та встановлює лише факт, що ОСОБА_1 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2007 року по день її смерті. У решті позовних вимог відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,15,78,80,81,263,264,265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інші учасники справи, а також відповідач, у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2025.

Суддя