справа № 704/958/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 р. м. Тальне
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі суду:
головуючого судді Дьяченка Д.О.
за участю секретаря судового засідання Табачківської М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення суми боргу, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю, просив суд справу розглядати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений, а тому суд вважає, що оскільки відповідач не з`явився до суду без поважних причин, про час і місце слухання справи він був повідомлений завчасно, що підтверджується відповідними документами по справі, тому справу необхідно слухати за наявними у справі матеріалами, з винесенням заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до яких суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з`явились, у зв`язку з чим в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного:
Рішення суду набрало законної сили 14.01.2022 року.

Відповідно до постанови Головного державного виконавця Тальнівського відділу державної служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 09.07.2024 року виконавчого провадження ВП №7007311 закінчене у зв?язку з виконанням рішення суду.

Судом становлено, що відповідно до наданих суду платіжних доручень, кошти під час здійснення виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 виплачував частинами, а саме: 19.09.2023 р. - 7043,00 грн., (платіжна інструкція №23321); 11.10.2023 р. - 2886,54 грн. (платіжна інструкція №23915); 15.11.2023 р. - 6661,65 грн. (платіжна інструкція №24717); 20.12.2023 р. - 8286,30 грн. (платіжна інструкція №25231); 06.01.2024 р. - 8194,23 грн. (платіжна інструкція №139); 06.02.2024 р. - 7313,13 грн. (платіжна інструкція №689); 23.03.2024 р. - 7313,13 грн. (платіжна інструкція №1537); 09.04.2024 р. - 7313,13 грн. (платіжна інструкція №1716); 10.05.2024 р. - 11434,49 грн. (платіжна інструкція №2103); 28.06.2024 р. - 5116,01 грн. (платіжна інструкція №2541); 09.07.2024 р. - 4007,75 грн. (платіжна інструкція №2732). Загалом на рахунок ПрАТ «УПСК» надійшло 75569,36 грн.

Таким чином, рішення суду яке набрало чинності 14.01.2022 року, фактично було виконане повністю 09.07.2024 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов?язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов?язання не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов?язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-д, провадження №14-16цс18 у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-275915, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов?язання (стаття 625 ЦК України); постанові від 02 березня 2016 року у справі N 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов?язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п?ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов?язальних правовідносин.

Таким чином, правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року у справі №6-231116 та Верховним Судом не встановлено підстав для відступлення від неї. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов?язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов?язує припинення зобов?язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов?язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строку розрахунків.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов?язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов?язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов?язань.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з 15.01.2022 року - наступного дня за днем набрання рішення суду законної сили по справі №357/11665/21, а закінченням - 09.07.2024 року - день закінчення виконавчого провадження, в який була сплачена остання частина боргу за рішенням суду.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не оспорювався відповідачем, загальний розмір інфляційних витрат за вказаний період складає 24 671,49 грн.. Загальна сума трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає 4 731,92 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення суми боргу.

Також суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.00 коп. та судових витрат по оплаті юридичних послуг в розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 жителя АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () 3% річних у розмірі 4731 грн. 92 коп. та інфляційні витрати у розмірі 24671 грн. 49 коп., всього 29403 грн. 41коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.00 коп. та судових витрат по оплаті юридичних послуг в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Д. О. Дьяченко