Справа №567/327/25
Провадження №2/567/228/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 22.07.2010 по 05.09.2022 вона перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 .

Вказує, що вони з відповідачем проживають окремо та він матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає в достатньому розмірі, вона офіційно працює та отримує заробітну плату в розмірі 4000 грн., інших доходів не має, а тому самостійно утримувати трьох неповнолітніх дітей та себе не має змоги. Зазначила, що відповідач працює в республіці Польща, отримує стабільних дохід, має добрий стан здоров`я та інших утриманців не має.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 , будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 11.03.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України та роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вказаною ухвалою витребувано з Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону відповідачем за період з 24.02.2022 по теперішній час.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 07.04.2025 вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі з 22.07.2010 по 05.09.2022 (рішення Острозького районного суду Рівненської області №567/951/22 від 05.09.2022).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.03.2012, встановлено, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 08.10.2014, встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 07.12.2017, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позивачка та відповідач разом не проживають, їхні діти проживають з матір`ю, перебувають на її утриманні, а відповідач, будучи батьком дітей, достатньої та належної участі в їхньому матеріальному утриманні не приймає.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При розгляді справи суд виходить з того, що відповідач доказів того, що він утримує дітей належним чином чи не має можливості утримувати дітей суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, якими є діти сторін у справі, має становити не менше, ніж 3196 грн.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання неповнолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в розмірі 1/2 частки його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що, будучи батьком неповнолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , відповідач своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своїх дітей не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та вважає, що аліменти необхідно стягувати в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 21.02.2025, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Крім того, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі ст.5, 12, 13, 141, 191, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21 лютого 2025 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 ).

Повне рішення складено 29.04.2025.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.