Справа №463/3548/25
Провадження №2-з/463/19/25
УХВАЛА

судового засідання

29 квітня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Боброва Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Назара Р.М.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 42 000 доларів США та 44 000 Євро.

Представник позивача також подав до суду заяву про застосування заходів забезпечення позову, в якій просить:

накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) межах суми позову 3 755 760,00 грн.

заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, у межах суми стягнення у розмірі 3 755 760,00 грн.

Заяву мотивує тим, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 42 000 доларів США та 44 000 Євро. Заяву мотивує тим, що є передбачені ч. 2 ст. 149 ЦПК України підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення; невжиття заходів забезпечення може заподіяти позивачеві значної шкоди. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, може вчиняти дії щодо відчуження набутого майна, з метою подальшого ухилення від виконання зобов`язань вже на стадії виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки за рахунок набутого майна, останній має можливість задовольнити свої вимоги, у разі задоволення позовних вимог. Вважає, що факт не виконання відповідачем умов договорів позики з повернення позивачу грошових коштів підтверджує те, що відповідач не має на меті добровільно виконувати рішення суду. Оскільки існує реальна загроза невиконання рішення суду, а тому просить накласти арешт на майно відповідача та заборонити його відчуження.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є заборгованість за договорами позики, укладеними між сторонами на загальну суму 42 000 доларів США та 44 000 Євро, а саме зазначає, що:

1) 27.03.2023 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 13 000 доларів США та зобов`язувався їх повернути до 10.04.2023 року;

2) 03.02.2023 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 11 000 доларів США та зобов`язувався їх повернути до 31.03.2023 року.

3) 31.07.2023 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США та зобов`язувався їх повернути до 14.08.2023 року.

4) 02.03.2023 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 12 000 доларів США та зобов`язувався їх повернути до 31.03.2023 року.

5) 07.06.2023 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 14 000 євро та зобов`язувався їх повернути до 28.06.2023 року.

6) 10.09.2023 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено усний договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 30 000 євро та зобов`язувався їх повернути до 10.10.2023 року.

Як вбачається із матеріалів заяви, між сторонами дійсно існує спір. З позовної заяви вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача, проте відповідні звернення останній проігнорував, кошти за договорами позики не повернув.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що дійсно наведені заявником обставини дають підстави суду вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, а тому слід вжити заходів для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про обрання способу забезпечення позову суд враховує наступні обставини.

З матеріалів позову вбачається, що сума заборгованості за договором позики відповідно до курсу валют НБУ станом на 11.04.2025 року становить 3 755 760,00 грн. (42000 дол. СШАх41,4 = 1 738 800,00 грн. + 44 000 євро х 45,84=2 016 960,00грн.).

Пункт 1 ч.1 ст.150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково та в забезпечення позову до вирішення судового спору застосувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 межах суми позову 3 755 760,00 грн, оскільки такий буде належним, співмірним та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву про застосування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в межах суми позову 3 755 760,00 грн, до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач (стягувач): ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач (боржник): ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підсипання, тобто 29 квітня 2025 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Боброва Ю. Ю.