Провадження № 2/591/2315/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/11889/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючі вимоги тим, що є виробником та виконавцем послуг у м. Суми з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги не сплачує, у зв?язку з чим за період з 01.10.2013 по 30.09.2024 сума боргу становить 62 210,55 грн. Просить стягнути з відповідачів на свою користь борг за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 60 630,37 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 116,98 грн., плату за абонентське обслуговування в сумі 999,50 грн. Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних в сумі 1079,53 грн. та інфляційне збільшення в сумі 3098,07 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2024 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначив, що позивачем не надано доказів надання послуг. Відповідач у приміщенні мешкав один, хоча послуги нараховувались на двох мешканців. Розрахунок 3% річних та інфляційних збитків не є належним доказом. З відповідачем не було укладено договору про надання послуг. Він не отримував разунки на оплату. Заявляє про застосування строку позовної давності. Під час дії воєнного стану забороняється нарахування інфляційних збитків, процентів річних на заборгованість з житлово комунальних послуг. Просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №317 від 18.06.2013, №322 від 20.05.2011№ 322 від 18.06.2019, від 31.03.2021 №161 ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради також встановлено позивачу тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с. 16-22).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року. Відповідно до інформації про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відповідач зареєстрований у вказаному приміщенні один (а.с. 4,28).

Відповідно до обігової відомості за період з 01.10.2013 по 30.09.2024 сума боргу за надані за вказаною адресою послуги становить 62 210,55 грн., у тому числі за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - 60 630,37 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії - 116,98 грн., плата за абонентське обслуговування - 999,50 грн. Згідно з обіговою відомістю у періоді з жовтня 2013 року по грудень 2014 року кількість мешканців у приміщенні було 2 особи. Починаючи з січня 2015 року послуги нараховуються виходячи з кількості мешканців 1 особа.(а.с. 5-12).

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг.

Відповідно до статті 9 вказаного закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідач за надані послуги не сплачує, у зв?язку з чим наявна заборгованість, яка підтверджується обіговою відомістю.

Тарифи за послуги, що надаються позивачем, затверджені виконавчим комітетом Сумської міської ради та виходячи з цих тарифів нараховувалась плата за послуги. Відповідачем не надано доказів, що він звертав до позивача із заявами щодо ненадання або неналежного надання послуг, що було б підставою для зменшення вартості послуг.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність договірних відносин між сторонами. Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

За таких обставин, заявлена сума боргу за надані послуги є обгрунтованою.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Як передбачено частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30.06.2023.

Відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 24.02.2024 в Україні було введено воєнний стан, який триває і на час розгляду справи.

Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлена до стягнення заборгованість за період з жовтня 2013 року по вересень 2024 року. При цьому згідно з оборотною відомістю у спірному періоді послуги позивача відповідачем не оплачувалися.

Таким чином, вимоги щодо стягнення боргу за період з жовтня 2013 року по березень 2017 року заявлені поза межами строку позовної давності. Позивачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку давності. Відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за вказаний період.

Беручи до уваги розміри нарахованих позивачем платежів за спожиті послуги за централізоване опалення за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2024 року включно, сума боргу, що заявлено в межах строків позовної давності за цими послугами становить 47682,11 грн. Саме вказана сума за надані послуги підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі цієї норми позивачем заявлено до стягнення також 3 % річних в сумі 1079,53 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 3098,07 грн. Відповідно до наданого розрахунку вказані суми нараховані позивачем за період з 21.12.2018 по 23.02.2022, тобто в межах строку позовної давності та з урахуванням положень п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого на період дії воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Відтак, вказані суми також підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

На підставі до статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове, на 78,11 % задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 2365,35 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість в загальному розмірі 51859,71 грн., у тому числі за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, внески за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії, плати за абонентське обслуговування в загальному розмірі 47682,11 грн., 3 % річних в сумі 1079,53 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 3098,07грн., а також судовий збір в розмірі 2365,35 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», місцезнаходження : вул. Друга Залізнична,10 м.Суми, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 29.04.2025.

Суддя О.О. Ніколаєнко