КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5145/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Жупинського Миколи Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року у складі судді Галаган В.І.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ "ФК «Ейс») звернулося в суд із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року в загальному розмірі 90 370 грн 31 коп та понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Ейс», та відповідачем по справі ОСОБА_1 07 травня 2021 року було укладено кредитний договір № 544112532, згідно умов якого відповідачем отримано кредит у сумі 21 400 грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами кредитного договору.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 25 липня 2024 року становить 90 370 грн 31 коп, з яких: 21 399 грн 60 коп - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 68 970 грн 71 коп - прострочена заборгованість за відсотками.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (з подальшими змінами), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року.

05 серпня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0920-01, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача.

17 липня 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклало з позивачем ТОВ «ФК «Ейс» договір факторингу № 17/07/24, за умовами якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року позов ТОВ "ФК "Ейс" задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідачки адвокат Жупинський М.А. просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, та вирішити питання судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що районний суд помилково вважає, доведеним перехід права вимоги за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року до відповідача на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».

Вказано, що на момент укладання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року кредитні відносини фактично не існували. Неможливо передати право якого не існує на момент укладення договору. Включення ОСОБА_1 до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та в подальшому до договорів факторингу № 05/0920-01 від 05 серпня 2024 року та № 17/07/24 від 17 липня 2024 року є безпідставними.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. Представник відповідача подав письмові пояснення у яких просив рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без змін.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як убачається зі справи, 07 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 544112532, згідно умов якого відповідачкою отримано кредит у сумі 21 400 грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом - 1,70% в день та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами кредитного договору (а.с. 37-41 т.1).

Також до договору додано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 544112532 від 07 травня 2021 року (а.с. 35-36 т.1).

На виконання умов договору, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти у розмірі 21 400 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», Довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» № 07/2024, платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 72-75).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке є первісним кредитором, відповідач має заборгованість, яка складається з тіла кредиту у розмірі 21 400 грн та процентів - 48 983 грн 67 коп (а.с. 103-106 т.1).

28 листопада 2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 77-83 т.1).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3. договору, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

В той же час відповідно до п. 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 визначено, що фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Відповідно до пункту 8.2 договору, строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року , інші умови залишено без змін (а.с. 88 т.1).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року, Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції (а.с. 89-95 т.1).

31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року, інші умови залишено без змін (а.с. 99 т.1).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 150 від 07 вересня 2021 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року на загальну суму 62 807 грн 67 коп (а.с.100-102 т.1).

Згідно із довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за вих. № 544112532/ФК від 16 липня 2024 року, 07 вересня 2021 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 32 т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон плюс», відповідачка має заборгованість на загальну суму 90 370 грн 31 коп (а.с. 121-122 т.1).

Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в майбутньому, а не лише ті вимоги, які існували на момент укладення договору.

Отже, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, який хоча і було фактично укладено до укладання договору кредитної лінії № 544112532 від 07 травня 2021 року, однак виконання умов якого здійснювалось з урахуванням додаткових угод, укладених після виникнення спірних правовідносин.

05 серпня 2020 року між TOB "Таліон Плюс" та TOB "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до TOB "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 544112532 від 07 травня 2021 року (а.с. 107-112 т.1).

В подальшому TOB "Таліон Плюс" та TOB "ФК "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін (а.с. 116-117 т.1).

Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п. 4.1.).

Вказані обставини підтверджуються Витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від TOB "Таліон Плюс" до TOB "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 90 370 грн 31 коп (а.с. 118-120 т.1).

Тобто, реєстр прав вимог № 9 від 30 травня 2023 року підписаний вже після укладення кредитного договору між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачкою.

Відповідно до п. п. 5.3.3 договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року Фактор (TOB "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс") має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

Копія договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від TOB "Таліон Плюс" до Фактора - TOB "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс".

У подальшому, 17 липня 2024 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" було укладено договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до якого ТОВ "ФК "Ейс" відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 123-129 т.1).

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/2024 від "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 90 370 грн 31 коп, яка складається із 21 399 грн 60 коп сума заборгованості за основною сумою боргу, 68 970 грн 71 коп сума заборгованості за відсотками (а.с. 133-135 т.1).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення заявлених позовних вимог, виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у судовому рішенні, які є обґрунтованими та підтверджені наданими позивачем доказами та не може погодитись з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема, постанові від 12 січня 2021 по справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 тощо.

Таким чином колегія суддів вважає, що вказаний кредитний договір, який укладений в електронній формі, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання.

При цьому, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Так, платіжним дорученням від 07 травня 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ініціювало переказ коштів в загальній сумі 21 400 грн на картковий рахунок відповідача (а.с. 72 т.1). Переказ кредитних коштів первісним кредитором також підтверджено Довідкою № 07/2024, наданою АТ КБ "Приватбанк", відповідно до якої за дорученням ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було проведено успішний платіж на картки клієнтів, зокрема 07 травня 2021 року у розмірі 21 400 грн на картку відповідача НОМЕР_2 (а.с. 73-75 т.1).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

На підставі п. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п. 1.4. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, "Борг" - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 2 зазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

До матеріалів справи долучено копії договорів факторингу, витяги з реєстру боржників і прав вимоги, належним чином засвідчені печатками та підписами всіх сторін. Зазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства та є належними доказами.

Договори факторингу, які у встановленому порядку недійсними не визнані та в яких визначені розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений при відступленні права вимоги, є підтвердженням суми заборгованості.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

Копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги, платіжні інструкції, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Врахувавши, що первісний кредитор ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і відповідач узгодили істотні умови договору № 544112532 від 07 травня 2021 року (суму кредиту, дату його видачі, умови та дату повернення, нарахування та сплату процентів) і відповідачка погодилася на отримання у кредит коштів, саме на таких умовах, однак порушила їх, заборгованість не погасила, і право вимоги перейшло до позивача, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 у користь ТОВ "ФК "Ейс" заборгованості за зазначеним кредитним договором в розмірі 90 370 грн 31 коп згідно з поданим позивачем розрахунком, який відповідачкою не оспорений.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідачки про недоведеність позивачем обставин переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи містяться копії договорів факторингу, додаткові угоди до таких договорів, витяги із реєстрів та є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Вказане також підтверджено витягом з реєстру прав вимог, оскільки розділом 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.

Отже, з наданих позивачем доказів вбачається, що вони повністю відповідають вимогам законодавства України, адже мають всі необхідні реквізити. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Розрахунки заборгованості не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі.

Натомість, стороною відповідача розрахунок заборгованості не спростовано, свого розрахунку боргу не надано.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав правильну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, а доводи відповідачки, викладені в апеляційній скарзі є нічим іншим, як намаганням уникнити цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судові витрати за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Жупинського Миколи Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: