Справа № 454/3538/21
Провадження № 2/459/212/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

24 квітня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Богдана П.М.

представника відповідача Репака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шептицькому заяву представника відповідача адвоката Репака Віталія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк» та приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галини Іванівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який укладений у процедурі проведення електронних торгів, свідоцтва про право власності недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

25.03.2025 судом ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

28.03.2025 на адресу суду надійшла заява представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. адвоката Репака В.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню з позивача у зв`язку з розглядом справи та просить суд вирішити питання стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 22000 грн.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Репак В.В. підтримав подану ним заяву про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 22000грн з підстав викладених у ній. Також зазначив, що 14 травня 2020 року між Адвокатським бюро «ВІТАЛІЯ РЕПАКА» та Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем було укладено Договір про надання правової допомоги №25. 10.12.2021 ним було подано в суд заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. До заяви долучено документи, що підтверджують надання Адвокатським бюро «Віталія Репака» приватному виконавцю Пиць А.А. правової допомоги та здійснення виконавцем оплати за надання правової допомоги. Крім того, 13.05.2022 та 13.05.2024 було укладено додаткові угоди № 1 та № 2 відповідно. Відповідно до п.4.3 Договору, визначено розмір гонорару, згідно якого вартість години роботи адвоката, складає 1000,00 грн. за 1 годину роботи; участь у судових засіданнях у першої інстанції 1500,00грн, за одне судове засідання. Ствердив, що окремих рахунках детально зазначено надані правничі послуги та їх вартість. Відтак просив стягнути з позивача правову допомогу у сумі 22000,00грн, яка понесена відповідачем у справі.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Богдан П.М. заперечили щодо задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 22000грн, оскільки розрахунки є безпідставними.

При цьому, 24.04.2025 ОСОБА_1 подав письмові заперечення, в яких просив у задоволення заяви відмовити. Зазначив, що ОСОБА_4 в порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів не подав докази щодо документального здійснення правової допомоги та не заявляв про надання таких протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, заявлені витрати є неспівмірними та визначити їх неможливо, оскільки не подано детального опису виконаних робіт. Квитанції, які долучені до заяви на підтвердження сплати понесених витрат, не є платіжними документами, що такі підтверджують.

Заслухавши доводи сторони позивача та представника відповідача, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.03.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк» та приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галини Іванівни - відмовлено.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносять зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина четверта цієї статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною четвертою цієї статті Кодексу визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) обґрунтованість, 4) розумність і співмірність їх розміру відповідно до ціни позову, а також з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, а також значення справи для сторін.

Принцип змагальності під час вирішення цього питання знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частинах третій - п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Саме такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року в справі № 910/14524/22.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву приватний виконавець Пиць А.А. повідомив Суд про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, становить орієнтовно 10 - 20 тис. грн. Також у відзиві зазначено про те, що в подальшому, приватним виконавцем або його адвокатом буде подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Також, 13.12.2021 представником приватного виконавця Пиця А.А. - адвокатом Репак В.В. було подано в суд заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

До закінчення судових дебатів представник відповідача зробив заяву, що ним будуть додатково подані докази витрат на правничу допомогу у встановлений чинним законодавством термін.

Судом встановлено, що рішенням суду по даній справі було у задоволені вимог позивача повністю відмовлено.

28.03.2025 представником відповідача подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених відповідачем приватним виконавцем Пиць А.А. судових витрат на правничу допомогу у розмірі 22000 грн 00 коп., копія якої надіслана сторонам по справі.

На підтвердження вимог про стягнення витрат на правову допомогу, сторона відповідача приватного виконавця Пиць А.А. надала договір про надання правової допомоги від 14.05.2020 № 25, рахунок № 29 від 09.12.2021 за надання правової допомоги на підставі договору № 25 від 14.05.2020, копію платіжного доручення від 09.12.2021, згідно якого ОСОБА_5 сплачено адвокатському бюро «Віталія Репака» 10000грн, додаткову угоду № 1 від 13.05.2022 до договору про надання правової допомоги від 14.05.2020 № 25, додаткову угоду № 2 від 13.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 14.05.2020 № 25, рахунок № 88 від 27.03.2025 за надання правової допомоги на підставі договору № 25 від 14.05.2020, копію платіжної інструкції № 28887 від 27.03.2025, згідно якого ОСОБА_5 сплачено адвокатському бюро «Віталія Репака» 12000грн, ордер серії ВС № 1209020 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001128.

З наданих доказів слідує, що вартість наданих послуг становить 22000 грн, з яких: аналіз та вивчення документів, консультування Клієнта по справі №454/3538/21: 1 година, що становить до оплати 1000,00 (одна тисяча гривень); підготовка та складання відзиву на позовну заяву по справі №454/3538/21 - 7 годин, що становить до оплати 7000, 00грн; аналіз та вивчення судової практики Верховного Суду для підготовки та складання відзиву на позовну заяву по справі №454/3538/21- 2 години, що становить до оплати 2000,00 грн;

Також участь адвоката в судових засіданнях, які відбулися 19.02.2024, 15.04.2024, 30.09.2024, 18.10.2024, 07.01.2025, 20.01.2025, 03.03.2025 та 25.03.2025, що становить до оплати 12000грн, тобто за 1 судове засідання по 1500, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

18.04.2025 позивач ОСОБА_1 подав заперечення щодо обґрунтованості суми витрат на професійну правничу допомогу, які суд вважає частково обґрунтованими.

Також, перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 22000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг відповідачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг) та є істотно завищені, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для зменшення розміру суми цих витрат.

За таких обставин, враховуючи складність справи, предмет спору, заявлена стороною відповідача сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною, а тому підлягає зменшенню. Відтак з позивача у користь відповідача підлягають стягненню кошти у розмірі 10 000,00 грн., що є співмірною сумою витрат на правничу допомогу у розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича 10 000 (десять тисяч) грн. 00коп. витрат на правничу допомогу.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя: Н. Я. Отчак