Справа № 296/2161/25
Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., розглянувши цивільну справу, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганни КАПУСТИНСЬКОЇ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 в провадження судді Корольовського районного суду міста Житомира Шкирі В.М. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 передано на розгляд справу №296/2161/25 за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганни КАПУСТИНСЬКОЇ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Позов обгрунтовано тим, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26.12.2024 по справі №296/8500/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни що зареєстрований 25.05.2021 в реєстрі за №7736, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № V01.169.77097 від 28.07.2016 у сумі 8688,57 гривень.

Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М. в рамках виконавчого провадження № .02.2024 було перераховано стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в рахунок погашення боргу 5123,36 грн. Позивач вважає, що оскільки кошти були стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому на підставі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню стягнуті кошти.

Ухвалою судді від 21.03.2025 відкрито провадження в цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 12-00 годину 01.05.2025

Сторони та їх представники 01.05.2025 о 12-00 годині до суду не з`явилися.

Представник відповідача 01.05.2025 подав заяву про розгляд справи без їх участі.Позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують

Представник відповідача в судове засідання призначене на 12-00 годину 01.05.205 не з`явився, був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Так ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 01.05.2025 разом з повісткою-повідомленням направлено відповідачу в електронний кабінет.

Згідно довідки відповідального працівника вказане відправлення доставлено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 26.03.2025 о 13:26:04.

Відзиву на позовну заяву чи будь-якого клопотання відповідачем не подано.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , їй присвоєно ідентифіаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8-11).

28.07.2016 р. між Публічним АТ "Ідея Банк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №V01.169.77097 (а.с.15-16).

25.05.2021 приватним нотарусом Данич О.Ф. було видано Виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі під № 7736 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договром №V01.169.7709 від 28.07.2016 року в сумі 8688,57 грн на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (18).

19.07.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича із заявою про примусове виконання виконавчого напису № 7736 від 25.05.2021 (а.с.17).

01.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, в якому останній постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит- Капітал" заборгованість в розмірі 8688,57 грн. (а.с.19).

05.01.2024 та 29.05.2024 приватним виконавцем фактично отримано грошові кошти на загальну суму 5126,36 грн., що підтверджується квитанціями від 05.01.2024 №1MPP-P042-6832-XBK8, №73T5-33MC-H80K-B7B0, від 29.05.2024 №X4T9-69T6-K90C-73C5 (а.с.12-14).

26.12.2024 року Корольовським районним судом м.Житомира ухвалено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, що зареєстрований 25.05.2021 в реєстрі за №7736, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит Капітал" заборгованості за кредитним договором №V01.169.7709 від 28.07.2016 року в сумі 8688,57 грн. Рішення набрало законної сили 25.01.2025 (а.с.21-22 Зворот).

04.02.2025 приватний нотаріус Київсього міського нотаріального округу Данич О.Ф. винесла Постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, що Корольовським районним судом м.Житомира ухвалено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7736 від 25.05.2021 (а.с.20).

Таким чином, суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог суд прийшов наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статі 76, 77, 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Під час розгляду справи суд встановив, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26.12.2024 по справі №296/8500/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни що зареєстрований 25.05.2021 в реєстрі за №7736, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № V01.169.77097 від 28.07.2016 у сумі 8688,57 гривень.

Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М. в рамках виконавчого провадження № .02.2024 було перераховано стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в рахунок погашення боргу 5123,36 грн.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18).

Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 6 березня 2019 року у справі №910/1531/18.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 1 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі №6-100цс15.ї

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України, у такому разі набувач такого майна, з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни що зареєстрований 25.05.2021 в реєстрі за №7736, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № V01.169.77097 від 28.07.2016 у сумі 8688,57 гривень в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню (рішення абрало законної сили 27.01.2025), суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про повернення стягувачем коштів в сумі 5126,32 грн на підставі ст. 1212 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив згідно з платіжною інструкцією № 0.0.423901145.1 від 24.02.2025 - 1211,20 грн, які зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.7,27).

Оскільки позов задоволено то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.1212 ЦК України, ст.2,4,10,12,13,76-81,141,247,258,263-265,268,274 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Ганни КАПУСТИНСЬКОЇ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит- Капітал" (місцезнаходження: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького,1 корпус 28, ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) безпідставно отримані грошові кошти в сумі 5126 (п`ять тисяч сто двадцять шість) гривень 32 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит- Капітал" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 01.05.2025 року.

Суддя В. М. Шкиря