КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду М.І.Оніщук, перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, 31.03.2025 ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 14.04.2025 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді: Шебуєва В.А., Кафідова О.В.

15.04.2025 матеріали справи витребувано з Броварського міськрайонного суду Київської області.

28.04.2025 матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Під час вивчення матеріалів вказаної апеляційної скарги було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 356 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується. Окрім цього, у відповідності до п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються: докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як убачається зі змісту поданої апеляційної скарги, остання містить клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, яке обґрунтовано тим, що суд розглянув справу без участі всіх сторін в порядку спрощеного позовного провадження, без забезпечення всіх процесуальних прав малолітніх дітей та доведення по суті винесеного рішення та його вручення.

В той же час, апеляційна скарга не містить відомостей про дату отримання оскаржуваного рішення, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а також доказів, що б підтверджували факт отримання оскаржуваного рішення апелянтом, що унеможливлює вирішення апеляційним судом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, відтак підлягає усуненню скаржником.

Разом з цим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, до апеляційної скарги не долучено доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до дати першого судового засідання через незадовільний фінансовий стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вирішуючи питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору, майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо, залежно від рівня майнового стану, сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Закон України «Про судовий збір» визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

За змістом практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений.

Так, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, до апеляційної скарги не долучено доказів на підтвердження доводів скаржника про незадовільний фінансовий стан, що позбавляє апеляційний суд можливості переконатися у обґрунтованості доводів скаржника та вирішити питання про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надати можливість скаржнику подати докази на підтвердження доводів клопотання про відстрочення сплати судового збору або усунути недоліки, шляхом сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 1 816 грн. 80 коп., ураховуючи наступне.

Підстави, розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі - 1 211 грн. 20 коп.

Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги становить 1 816 грн. 80 коп. (1 211,20 грн.*150%), який повинен бути сплачений на реквізити Київського апеляційного суду: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; адреса суду: м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей - залишити без руху.

Визначити заявнику десятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення виявлених недоліків.

Роз`яснити скаржнику, що наслідком не усунення виявлених судом недоліків є відмова у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук