ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2692/24
Провадження №2/477/507/25
УХВАЛА

про витребування доказів

23 квітня 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Клюсевич-Шараповою Н.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача Смоляк О.А. (в режимі відеоконференції),

під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства фірми «СІДКОРН» про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила, з врахуванням збільшених вимог, стягнути з приватного підприємства фірми «СІДКОРН» на її користь заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками в сумі 130624 грн 54 коп (без врахування податків та обов`язкових платежів), інфляційні втрати у розмірі 22497 грн 54 коп, три проценти річних в сумі 2626 грн 58 коп, всього 155871 грн 39 коп, а також моральної шкоди у розмірі 6000 грн, всього 161871 грн 39 коп.

Під час розгляду справи представниця відповідача заперечує проти задоволення позову, вказавши, що, через непереборну силу у виді вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, з березня 2022 року по листопад 2022 року на землях, які орендувалися у позивачки, відбувалися бойові дії, і на них спочатку знаходилися ворожі війська, а потім дислокувалися війська Збройних сил України, тому на них могли знаходитися вибухові предмети, в зв`язку з цим обробка ділянок та їх експлуатація за призначенням не була можлива. На підтвердження було надано акти обстеження ділянок ГУ ДСНС у Миколаївській області, зокрема й акт від 01 листопада 2024 року, відповідно до якого під час обстеження териорії біля с. Капустине Миколаївського району Миколаївської області були виявлені вибухо-небезпечні предмети.

Представник позивачки вказав, що даний акт не можу бути належним доказом, оскільки в ньому не зазначено, що вибухо-небезпечні предмети були віднайдені на землях, на яких розташовувалася земельна ділянка позивачка. Крім того в акті зазначено, що обстеження відбулося згідно заявки від 25 листопада 2024 року, тобто акт передує поданню заяви. До того ж звернув увагу, що акт не має погодження.

Суд, перевіривши матеріали позову прийшов до наступного висновку.

Загальні права та обов`язки сторін визначені у ст. 42 та ст. 43 ЦПК України, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ст. 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Одним із основоположних принципів цивільного процесу є принцип змагальності сторін, який передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

При цьому в ч. 5 цієї статті передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Також в ст. 13 ЦПК України визначено, що відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 цієї статті).

При цьому ч. 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що акт від 01 листопада 2024 року має суперечливі дані щодо дати складання та дати подання заявки, кількості учасників, які його підписали, та погодження, тому суд, вбачаючи недобросовісність сторони в його наданні, вважає необхідним звернутися до ГУ ДСНС в Миколаївській області для отримання інформації щодо достовірності цього доказу.

Керуючись ст.ст. 258-260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Витребувати у ГУ ДСНС в Миколаївській області наступну інформацію:

- чи був складений акт від 01 листопада 2024 року № 1534 уповноваженими працівниками ГУ ДСНС в Миколаївській області;

- якщо так, то чому кількість учасників, які його підписали, є відмінною від аналогічних актів, наданих відповідачем (додається наприклад акт № 1499 від 23 жовтня 2024 року);

- на підставі якої заяви (кого та коли?) був складений акт від 01 листопада 2024 року № 1534;

- з якої причини заявка на проведення обстеження в акті датована 25 листопада 2024 року, а акт складений 01 листопада 2024 року;

- чому в акті від 01 листопада 2024 року № 1534 відсутнє погодження (печатка та підпис) Миколаївської районної військової адміністрації Миколаївської області;

- на якій відстані місце віднайдення ВНП відповідно до акту від 01 листопада 2024 року за координатами, зазначеному в ньому, знаходиться від земельного масиву, які оредувалися ППФ «Сідкор», в якому знаходилися земельні ділянки позивачки з кадастровими номерами: :07:000:0724, :07:000:0723.

Витребувати у ГУ ДСНС в Миколаївській області завірену копію заяви, на підставі якої були проведені роботи та складений акт № 1524 від 01 листопада 2024 року.

Копію ухвали направити сторонам для відома, а ГУ ДСНС - для виконання.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Козаченко