ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.. з участю секретаря Омельчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастові скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Фастівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Василенко М.Б. та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою на дії та бездіяльність начальника Фастівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) Василенко М.Б. та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить суд:

-визнати протиправними відмову у проведенні звірки у виконавчому провадженні № 55867943 даних поданих військовою частиною до Пенсійного фонду про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 з даними поданими військовою частиною до виконавчої служби у Звітах про нарахування та стягнення аліментів та окремо заборгованості по аліментах за період з лютого 2022 по грудень 2024;

-зобов`язати начальника Фастівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) Василенко М.Б провести повну перевірку скарги ОСОБА_1 провести звірку відомостей поданих військовою частиною НОМЕР_1 до Пенсійного фонду України про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 та Звітами поданими до виконавчої служби;

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначив, що на виконанні у Фастівському МВДВС знаходиться виконавче провадження № 55867943 від 08.07.2022. Постановою державного виконавця у даному виконавчому провадженні звернено стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та направлено по місцю проходження військової служби ОСОБА_2 до в/ч НОМЕР_1 .

04.03.2025 скаржник направила до Фастівського МВДВС скаргу, проте 19.03.2025 отримала відповідь про відмову у проведенні перевірки бухгалтерії військової частини, хоча такої вимоги у скарзі не було. Натомість підставою для звернення стало те, що згідно з розрахунком заборгованості від 25.08.2023 в таблиці розрахунку суми доходу у період з березня 2022 по листопад 2022 включно не відповідають рівню законодавчо визначеного мінімального грошового забезпечення військовослужбовця в 2022. Тому, на переконання скаржника, сума нарахованих аліментів за цей період підлягає донарахуванню.

На підставі вище наведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

Заявник в судове засідання не прибув, двічі подала заяву про розгляд скарги без її участі, вимоги скарги підтримала.

У судовому засіданні 08.04.2025 представник ДВС Скрід Ю.М. проти задоволення скарги категорично заперечувала, надала належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, проте просила відкласти судове засідання з метою отримання відповіді з в/ч НОМЕР_1 . 24.04.2025 державний виконавець (представник за дорученням І.Дубчак) подала клопотання про розгляд скарги без її участі, та відзив-заперечення на скаргу.

Заслухавши пояснення державного виконавця, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, зокрема і матеріали виконавчого провадження № 55867943, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Оскарження бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частиною першою ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, розглядати у встановлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Фастівському МВДВС перебуває виконавче провадження АСВП 55867943 з примусового виконання виконавчого листа 2-1917 від 02.03.2016 Фастівського міськрайонного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини.

Щодо вимог скарги у частині визнання протиправними відмову у проведенні звірки у виконавчому провадженні № 55867943 даних поданих військовою частиною до Пенсійного фонду про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 з даними поданими військовою частиною до виконавчої служби у Звітах про нарахування та стягнення аліментів та окремо заборгованості по аліментах за період з лютого 2022 по грудень 2024 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що дійсно 04.03.2025 Фастівським відділом ДВС було отримано скаргу ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 55867943, де скаржник є стягувачем (а.с.10).

Як вбачається з відповіді від 18.03.2025 за підписом начальника відділу Василенко М.Б., роз`яснено, що борг станом на 31.12.2024 у ОСОБА_2 відсутній, в межах виконавчого провадження на рахунок стягувача перераховано аліменти у розмірі 536 511,78 гривень та надано копію звіту про здійснення відрахування та виплати з січня 2024 по грудень 2024 за АСПВ 55867943 (а.с.13-14).

Попередньо, ще 25.08.2023 скаржник при зверненні до в/ч НОМЕР_1 отримала відповідь на своє звернення про те, що вона може отримати відомості про заробітну плату ОСОБА_2 лише за його згодою та зазначено, що на виконання вимог ст.. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» військова частина надсилає державному виконавцю звіти про здійснені відрахування та виплат за всіма постановами про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника (а.с.21-22).

Встановлені судом вище обставини дають суду підстави вважати, що фактично скаржник ставить під сумнів достовірність даних про доходи ОСОБА_2 , що надаються військовою частиною НОМЕР_1 у Звітах до ДВС.

З урахуванням вищевикладеного вбачається, що предметом даної скарги є «визнання протиправною відмови у проведенні звірки у виконавчому провадженні № 55867943 даних поданих військовою частиною до Пенсійного фонду про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 з даними поданими військовою частиною до виконавчої служби у Звітах про нарахування та стягнення аліментів та окремо заборгованості по аліментах за період з лютого 2022 по грудень 2024», проте, зазначена відмова оформлена листом відповіддю, а не постановою ДВС і у порядку ст.. 447-1 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Крім цього, така відповідь на скаргу, сама по собі не є дією чи бездіяльністю начальника відділу ДВС, у розумінні ст.. 447 ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення скарги у цій частині.

Судом також, встановлено, що 20.11.2024 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ВЧ НОМЕР_1 (а.с.49).

Як зазначила державник виконавець у судовому засіданні, на депозитний рахунок відділу щомісячно надходили відраховані з боржника кошти, які перераховані стягувану відповідно розпоряджень державного виконавця.

Військовою частиною НОМЕР_1 державному виконавцю надавалися звіти про здійснені відрахування, згідно якого завершено утримання та відрахування аліментів у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення за виконавчим документом, заборгованість відсутня (а.с.47-48, 52-57).

При цьому, варто зазначити, що на даний час дитина є повнолітньою, з боржника продовжується стягнення штрафу за постановою державного виконавця, штраф стягується на користь стягувача.

09.04.2025 державним виконавцем до ВЧ НОМЕР_1 направлено запит в зв`язку з розбіжностями між наданими звітами про відрахування аліментів за постановою ВП 55867943 від 06.05.2022 року та відомостями про доходи боржника з ДПС України про надання відомостей про доходи та інформацію про причини таких розбіжностей.

24.04.2025 до відділу надійшла відповідь ВЧ НОМЕР_1 на запит, згідно якої вбачається наступне.

Відповідно ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення визначено ст. 73 ЗУ "Про виконавче провадження". Відповідно до п.3 ч.2 ст.73 ЗУ "Про виконавче провадження" стягнення не здійснюється , зокрема, із сум вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146.

Щодо вимог скарги, яка була адресована Фастівському МВДВС у частині донарахування аліментів з березня 2022 по листопад 2022, судом встановлено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 №1263 було внесено зміни до п.8 Переліку, відповідно до яких з військовослужбовців утримання аліментів проводиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Зазначене дає підстави вважати, що для донарахування аліментів за цей період немає підстав, оскільки згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Доходи у звітах про здійснені відрахування та виплати за постановою про звернення стягнення на заробітну плату від 06.05.2022 вказані з урахуванням чинного законодавства України.

З урахуванням вищевикладеного, в інформації про отримані доходи боржником ДФС містяться всі кошти, які виплачувалися боржнику як військовослужбовцю. Аліменти відраховувалися з коштів, з яких дозволено стягувати аліменти. Доходи, з яких здійснювалися відрахування аліментів зазначені в звітах про здійснені відрахування та виплати. Решта коштів, це кошти, які не мають постійного характеру та з яких відрахування аліментів не здійснюються.

У відповідності до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, які були досліджені судом, що державним виконавцем було вжито усіх передбачених законом заходів та отримані відповіді на запити від Державної податкової служби та проведено звірку відомостей поданих військової частиною НОМЕР_1 та встановлено достовірність і правильність нарахованих стягувачу аліментів.

Відповідно до п. 1 ч .2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У пункті 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, фактично у ході розгляду даної скарги, державним виконавцем документально підтверджено достовірність даних у частині правильності та відповідності нарахувань аліментних платежів з боржника ОСОБА_2 та проведено звірку відомостей поданих військовою частиною НОМЕР_1 та Звітами поданими до виконавчої служби.

Щодо клопотання скаржника від 04.04.2025 про витребування інформації поданої в/ч НОМЕР_1 про суми фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_2 з Управління Пенсійного фонду, то розгляд такого клопотання не входить до повноважень суду у межах розгляду даної скарги та не передбачено нормами розділу VII ЦПК України.

У відповідності п. 1 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

За таких обставин, суд вважає, що заходи вжиті державним виконавцем щодо перевірки доходів і майнового стану боржника можна вважати належними та такими, що відповідають вимогам ЗУ " Про виконавче провадження".

З долучених до відзиву на запит виконавця відповідей вбачається, що остання інформація у виконавчому провадженні надійшла з Державної податкової служби 08.04.2025 (а.с.74) та 24.04.2025 року з в/ч НОМЕР_1 .

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, №18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відтак, за наведеного вбачається, що вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними відмову у проведенні звірки у виконавчому провадженні № 55867943 та зобов`язання вчинити дії щодо примусового виконання судового рішення суду є безпідставними та не підлягають до задоволення.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

З врахуванням вищенаведеного, а також того, що станом на час розгляду скарги за результатами дій державного виконавця аліменти по даному виконавчому провадженню перераховано стягувачу, заборгованість відсутня, суд дійшов висновку, що державним виконавцем вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення, отримана виконавцем інформація є достатньою та достовірною для однозначного висновку про правильність розміру нарахування аліментів.

Щодо вимог скарги у частині «зобов`язати начальника Фастівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) Василенко М.Б провести повну перевірку скарги ОСОБА_1 , провести звірку відомостей поданих військовою частиною НОМЕР_1 до Пенсійного фонду України про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 та Звітами поданими до виконавчої служби, суд звертає увагу на те, що згідно вимог ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а тому з тих підстав, що заявник просить провести повну перевірку скарги ОСОБА_1 та провести звірку відомостей поданих військовою частиною НОМЕР_1 до Пенсійного фонду України про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 та Звітами поданими до виконавчої служби, відсутні підстави для задоволення скарги і в цій частині.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Фастівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) Василенко М.Б. та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 29.04.2025.

Суддя Л.М.Ковалевська