Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/2841/25
Провадження № 2-о/644/115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Шеліпової Ю.А.,

представника заінтересованої особи Рибалко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська. Б. 24, ) про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції заявника та його доводів

01 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /заявник), в особі представника адвоката Шеліпової Юлії Анатоліївни, яка діє на підставі ордеру серії ВІ № 1288393 від 01.04.2025, через систему «Електронний суд» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 зазначає, що 17.11.1978 був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданим відділом внутрішніх справ Фрунзенського РВК м. Харкова, що підтверджується відповіддю ГУ ДМС у Харківській області вих. № 6301.4.1-4511/63.2-25 від 20.03.2025 та доданою до неї копією заяви про видачу паспорта. У подальшому, заявник втратив оригінал вказаного паспорта.

З 25.11.2019 по теперішній час заявник фактично мешкає та перебуває на обліку як бездомна особа в Комунальному закладі «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Миру, буд. 102, що підтверджується посвідченням про взяття на облік бездомної особи та довідкою про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи.

30.09.2024 заявник подав заяву до Індустріального відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про проведення процедури встановлення особи для подальшого оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID картки замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Однак, листом № 6321-2918/6321-24 від 02.12.2024 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявникові для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України.

2. заяви, клопотання

Жодних письмових заяв та клопотань на адресу суду від учасників процесу не надходило.

3. інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.04.2025 справа № 644/2841/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.

За інформацією з довідки про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи виданою ОСОБА_1 вбачається, що останній проживає у Комунальному закладі «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб за адресою: м. Харків, вул. Миру, б. 102.

03 квітня 2025 року ухвалою Орджонікідзевський районний суд м. Харкова прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відкрив провадження у справі у порядку окремого провадження, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 28 квітня 2025 року на 10 годину 00 хвилин.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник заявника адвокат Шеліпова Юлія Анатоліївна, яка діє на підставі ордеру серії ВІ № 1288393 від 01.04.2025, заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області заступник начальника Індустріального відділу у м. Харкові ГУДМС у Харківській області, яка діє на підставі наказу ГУДМС № 456-к від 14.11.2018 та Положення про ГУДМС України в Харківській області, затвердженого Наказом ДМС України № 28 від 18.07.2011, у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був документований паспортом громадянина колишнього СРСР, народився та постійно проживав на території України, значився зареєстрованим в період з 25.08.1982 по 19.07.1999 за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікований за результатами перевірки відбитків пальців рук за автоматизованою дактилоскопічною ідентифікаційною системою «ДАКТО-2000» єдиної інформаційної бази МВС України як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, Харківської області, проте за відсутності оригіналу паспорта громадянина колишнього СРСР з відповідною відміткою про прописку, одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути лише судове рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері встановлення факту постійного проживання на території України, тому підлягають з`ясуванню обставини постійного проживання особи на конкретну дату саме на території України.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.01.2021 Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 23).

За інформацією з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено місце народження м. Харків, 2 пологовий будинок; відомості про батька ОСОБА_4 , національність українець, місце проживання: АДРЕСА_3 ; відомості про матір ОСОБА_5 , національність росіянка, місце проживання: АДРЕСА_3 . Крім цього, вбачається видача свідоцтва про народження за № НОМЕР_3 від 21.08.1951, на яке посилається відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у своєму листі № 467/23.3-04-06 від 04.03.2020, а також повторна видача свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15.01.2021 (а.с. 24-26).

З відповіді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вдовіної Т. № 467/23.3-04-06 від 04.03.2020, згідно обліку значиться актовий запис про народження № 450 від 21.08.1951 складений Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про місце народження та по батькові відсутні, видане свідоцтво про народження 050396, у якому зазначено: Батьком ОСОБА_4 , Мати ОСОБА_5 , дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30).

17.11.1978 ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданим відділом внутрішніх справ Фрунзенського РВК м. Харкова, що підтверджується відповіддю Головного управління ДМС у Харківській області № 6301.4.1-4511/63.2-25 від 20.03.2025 та доданою до неї копією заяви про видачу про видачу паспорта, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Харків, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВК м. Харкова 17.11.1978 року (а.с. 28-29).

ОСОБА_1 з 25.08.1982 по 15.09.1999 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю КП «Житлокомсервіс» за вих. № 3633/2/07-05 від 27.03.2025 та доданої до неї копії картки Ф-26 форми А, з якої судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Фрунзенським РОВД Харкова, проживає за адресою: АДРЕСА_2 та працює слюсарем (а.с. 31-33).

Заявник, також, працював на Державному підприємстві «Харківський дослідний цементний завод» у період з 18.01.1983 по 20.11.1992, а також з 01.10.1997 по 13.11.1998, що підтверджується архівною довідкою № 06-14/88 від 02.03.2021 (а.с. 34).

Згідно відповіді Управління інформаційно-аналітичнної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області Національної поліції України, вбачається, що за результатами перевірки автоматизованою дактилоскопічною ідентифікаційною системою «ДАКТО-2000» єдиної інформаційної системи МВС України відбитків пальців рук громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що відбитки пальців рук запитуваної особи співпали з відбитками пальців рук громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області. Карти поставлені на облік 20.07.1994 СІЗО Харківської області та 01.08.2000 ПР м. Харкова (а.с. 35).

ОСОБА_1 наразі з 09.01.2025 фактично мешкає та перебуває на обліку як бездомна особа в Комунальному закладі «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Миру, буд. 102, що підтверджується посвідченням про взяття на облік бездомної особи та довідкою про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (а.с. 18-19).

Листом начальника ГУ ДМС України в Харківській області Міщенко Л. на заяву ОСОБА_1 від 30.09.2024 про проведення процедури встановлення особи для подальшого оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID картки замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (27).

Отже, встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявникові для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України.

Заявник вказує, що не має будь-якої іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт його постійно проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі за текстом ЄСПЛ) як джерело права.

Судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері встановлення факту постійного проживання на території України, які регулюються Конституцією України, Законом України «Про громадянство України» №1636-XII від 08.10.1991 року, «Про правонаступництво України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006) (надалі за текстом - Порядок) тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 363/214/17-ц, провадження № 61-15154св18, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

При цьому, як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.04.2020 року по справі № 133/2348/17, провадження № 61-40027св18, встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року є належними способами захисту його прав та законних інтересів.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» № 2235-III від 18.01.2001 є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Згідно з положеннями п. 1, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у п. 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у п. 2, - з 13 листопада 1991 року.

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Також, п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Відповідно до п.п. «а» п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006), встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України.

Згідно з положеннями п.п. «в» п. 8, 9 Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

За наведеного, суд дійшов до висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 по справі № 522/20494/18, провадження № 61-6498св20, від 05.04.2021 по справі № 523/14707/19, провадження № 61-16116св20.

Дати 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року пов`язані з датою проголошення незалежності України та моментом набрання чинності Законом України «Про громадянство України», і відповідно надає право особам, що проживали на цей період на території України, право отримання громадянства України, тому встановлення юридичного факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року є необхідним для звернення до міграційної служби для отримання довідки про реєстрацію його громадянином України та подальшого подання заяви про видачу паспорта громадянина України нового зразка (ID-картки).

Слід наголосити, що ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття допустимості, належності, достовірності та достатності доказів, як засобів доказування при здійсненні цивільного процесуального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, за правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6. Мотивована оцінка та висновки суду

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися учасники, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Дати 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року пов`язані із датою проголошення незалежності України та моментом набрання чинності Законом України «Про громадянство України», і відповідно надає право на громадянство. Тобто, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» №1636-XII від 08.10.1991 року (13 листопада 1991 року).

Встановлені судом обставини справи, наведені факти у своїй сукупності та взаємозв`язку дають можливість дійти висновку про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно постійно проживав з моменту народження на території України за станом на 24.08.1991 та за станом на 13 листопада 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.01.2021 Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 23); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24-26); відповіддю Головного управління ДМС у Харківській області № 6301.4.1-4511/63.2-25 від 20.03.2025, з якої вбачається, що 17.11.1978 ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданим відділом внутрішніх справ Фрунзенського РВК м. Харкова (а.с. 29), що підтверджується доданою до неї копією заяви про видачу про видачу паспорта (а.с. 28), згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Харків, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВК м. Харкова 17.11.1978 року; відповіддю КП «Житлокомсервіс» за вих. № 3633/2/07-05 від 27.03.2025 (а.с. 31) та доданої до неї копії картки Ф-26 форми А (а.с. 32-33), з якої судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Фрунзенським РОВД Харкова, проживає за адресою: АДРЕСА_2 та працює слюсарем; архівною довідкою № 06-14/88 від 02.03.2021 (а.с.34), за якою заявник працював на Державному підприємстві «Харківський дослідний цементний завод» у період з 18.01.1983 по 20.11.1992, а також з 01.10.1997 по 13.11.1998; відповіддю Управління інформаційно-аналітичнної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області Національної поліції України, вбачається, що за результатами перевірки автоматизованою дактилоскопічною ідентифікаційною системою «ДАКТО-2000» єдиної інформаційної системи МВС України відбитків пальців рук громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що відбитки пальців рук запитуваної особи співпали з відбитками пальців рук громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області. Карти поставлені на облік 20.07.1994 СІЗО Харківської області та 01.08.2000 ПР м. Харкова (а.с. 35).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 необхідно заявнику для подальшого звернення до відповідних органів Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку та про задоволення заяви.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, зокрема факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/

Повне ім`я сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, юридична адреса: 61057, м. Харків, вул. Римарська. Б. 24, , тел. 38 .

Суддя Д.Г. Паляничко