Справа № 752/2755/25
Провадження № 2/752/4018/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивачка ОСОБА_1 , через адвоката Власюк К.П. (ордер, свідоцтво т.1 а.с.238,239), звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000,00 грн та 100% вартості додаткових витрат на дитину у розмірі 378 397,00 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 2006 року, у шлюбі народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 25 червня 2018 року фактичні шлюбні відносини припинились - з того часу, коли позивачка дізналась про зраду чоловіка, у якого була спільна дитина від іншої жінки.

Спільна дитина сторін проживає з позивачкою та переважно знаходиться на утриманні матері. До червня 2024 року відповідач періодично перераховував на банківську картку позивачки грошові кошти на утримання дитини. Однак, за вказівкою відповідача перерахування коштів попередньо супроводжувалось підтвердженням необхідності таких витрат зі сторони позивача фіскальними чеками та квитанціями. З липня 2024 року відповідач перестав брати участь у витратах на спільну з позивачем дитину. Дитина має проблеми із зором, на постійній основі носить лінзи, які потребують періодичної зміни. Дитина навчається у приватному закладі освіти ТОВ «Ліко-Школа»; додатково займається із репетитором з англійської мови; займається бальними танцями, які відвідує на базі приватного закладу.

Позивачка надає дитині необхідне матеріальне забезпечення та на даний час батько дитини взагалі не надає фінансової допомоги. Відповідач офіційно зареєстрований як фізична особа-підприємець. За податкової декларацією платника податків від 17 січня 2024 року дохід відповідача за звітній період становив 1 820 000,00 грн. Крім того, відповідач є керівником п`ятьох компаній. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є титульним власником 69 об`єктів нерухомого майна, що у сукупності свідчить про стабільний високий дохід відповідача.

Повідомляє, що за власними підрахунками позивач щомісячно орієнтовно витрачає на утримання спільної із відповідачем дитини 58 176,00 грн, що включає оплату за навчання дитини у приватному закладі - 33 276,00 грн; витрати на додаткові заняття з англійської мови - 2 500,00 грн; витрати на відвідування дитиною бальних танців та додаткових спортивних секцій - 4 400,00 грн; побутові витрати, витрати на продукти харчування, канцелярські товари, медичні послуги та лікарські засоби - 18 000,00 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути із відповідача додаткові витрати на дитину, які складаються з:

- витрат на навчання у приватному закладі освіти ТОВ «Ліко-школа» за 2023-2024 та 2024-2025 навчальні роки у сумі 304 833,00 грн;

- витрат на додаткові репетиторські заняття з англійської мови - 4 650,00 грн;

- витрат на заняття бальними танцями та додаткові спортивні заняття в ТОВ «КДЮСШ «Ліко-спорт школа» - 15 200,00 грн;

- інших витрат (одяг, обстеження, лікування, лінзи та аксесуари для лінз, розчини та краплі для очей) - 53 714,00 грн.

Загалом сума додаткових витрат складає 378 397,00 грн, які позивач просить стягнути із відповідача у повному розмірі, оскільки всі витрати на дитину позивач з липня 2024 року несла сама за власні кошти, а не за спільно зароблені з відповідачем кошти у шлюбі, доступу до яких через погані стосунки із відповідачем вона не має.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т. 1 а.с.245,246).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року відмовлено у клопотанні відповідача про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (т.1 а.с.249,250).

Судом супровідним листом від 04 лютого 2025 року сторонам направлялись копія ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками для відповідача (т. 1 а.с. 247), який відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримав поштову кореспонденцію 26 лютого 2025 року.

17 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну від відповідача ОСОБА_2 .

У відзиві вказується, що після реєстрації шлюбу з позивачкою у 2006 році сторони не були матеріально забезпечені. З 2007 року відповідач створив будівельну компанію, почав працювати у різних містах, з 2015 року працює та проживає у місті Києві. Позивачка після народження дитини ОСОБА_3 захотіла проживати ближче до своєї матері в м. Варащ, куди переїхала у 2013 році, з відповідачем проживати відмовлялась. Відповідач повністю забезпечував сім`ю. Окреме проживання призвело до того, що сторони почали відділятися одне від одного, повноцінної сім`ї не створилось. Позивач повернулась на постійне проживання у м. Київ влітку 2018 року, коли у відповідача вже була інша сім`я та разом вони не проживали.

Зокрема відповідач пояснює, що згодом зустрів іншу жінку, з якою створив сім`ю, де народилось двоє дітей - доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач продовжує забезпечувати і доньку ОСОБА_3 , забезпечує її всім необхідним і постійно приймає участь в її вихованні.

Повідомляє, що відповідач оплачував платний дитячий дошкільний заклад, вибрав достойну приватну школу. Завжди заохочував дочку вчити додатково англійську мову, підтримував її бажання займатись бальними танцями, спортом. До війни неодноразово оплачував відпочинок дочці і позивачу у Туреччині та в інших місця відпочинку.

Однак, у зв`язку із війною у відповідача виникли труднощі із бізнесом, суттєво впали заробітки, виник кредитний борг - кредитори звернулись до суду з позовами про стягнення заборгованості, яка складає 45 931 211,36 грн. Не погоджується відповідач з доводами позивачки щодо його доходу на січень 2024 року. Вказує, що дохід за податковими деклараціями за шість місяців 2024 року склав 400 000,00 грн; він не був та не є власником тих об`єктів нерухомого майна, на які посилається позивачка.

Пояснює, що коли у відповідача була матеріальна можливість, він надавав позивачу кошти, які перевищували потреби дитини. Позивач ніколи не працювала, саме відповідач здійснював 100 % утримання дитини. З 2023 року до липня 2024 року відповідач при особистих зустрічах надав кошти, які передавались готівкою без розписки у зв`язку із довірливими відносинами між сторонами.

Посилається на те, що за банківськими виписками у 2023-2024 роках відповідач перерахував на утримання дитини 632 021,92 грн. З липня по жовтень 2024 року відповідач не зміг повноцінно, як раніше, надавати кошти на утримання дитини. Однак за період з 31 травня 2024 року по 05 вересня 2024 року, згідно з банківськими квитанціями, відповідач перерахував позивачу на утримання доньки 127 465,00 грн.

Повідомляє, що відповідач надає також матеріальну допомогу своїм непрацездатним батьками похилого віку: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У зв`язку з наведеним, просить стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відмовити у стягненні вартості додаткових витрат на дитину (т.2 а.с.4-238)

Суд на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вивчивши доводу сторін, викладені у заявах по суті, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб, актовий запис № 216 від 17 серпня 2006 року, Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області (т.1 а.с.26).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.27).

Судом також встановлено та не заперечено сторонами у справі, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю - позивачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яку ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно статті 141 Сімейного Кодексу (СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 406645330 від 04 грудня 2024 року, на праві власності за відповідачем зареєстровано нерухоме майно (т. 1 а.с. 68-125)

Як убачається з відомостей з податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, у 2024 році відповідачем ОСОБА_2 отримано загальну суму доходів у розмірі 3 400 000,00 грн (т. 2 а.с. 123-124).

Повідомлячи про погіршення матеріального становища, відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що має боргові зобов`язання, внаслідок чого щодо нього було ініційовано судові провадження про стягнення заборгованості.

Зокрема, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варавою Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадженні № 76964346 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за виконавчим листом Голосіївського районного суду м. Києва № 752/15955/24 від 23 січня 2025 року на загальну суму 25 749 136,12 грн (т. 2 а.с. 128-129). Приватним виконавцем у виконавчому провадженні № січня 2025 року винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника (т. 2 а.с. 130, 131). Також у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 752/3161/25 за позовом ОСОБА_9 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (т. 2 а.с. 136).

За матеріалами справи відповідач є батьком ще двох малолітніх дітей.

Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 280 від 07 лютого 2018 року, у графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_11 (т.2 а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 2543 від 10 жовтня 2019 року, у графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_11 (т.2 а.с.13).

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

З урахуванням закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи, що на час звернення з даним позовом до суду між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню доньки ОСОБА_3 , виходячи з матеріального становища сторін, наявності у відповідача на утриманні ще двох малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовна вимоги про стягнення аліментів у твердій суму підлягає задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000,00 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня звернення до суду - 21 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів з урахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої. Крім того, оскільки на обох батьків покладено рівний обов`язок по утриманню дитини, а отже, заявляючи до стягнення саме такий розмір аліментів, позивач також мала довести свої щомісячні витрати на дитину в аналогічному розмірі та джерело їх походження, з огляду на твердження сторони відповідача про відсутність доходу у позивача та повного його утримання з боку відповідача.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм законодавства вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Відповідно до вимог наведеного законодавства, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15травня 2006 року, зазначено, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Додаткові витрати заявляються у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини або які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 включила до розрахунку додаткових витрат:

- витрати на навчання у приватному закладі освіти ТОВ «Ліко-школа» за 2023-2024 та 2024-2025 навчальні роки у сумі 304 833,00 грн;

- витрати на додаткові репетиторські заняття з англійської мови - 4 650,00 грн;

- витрати на заняття бальними танцями та додаткові спортивні заняття в ТОВ «КДЮСШ «Ліко-спорт школа» - 15 200,00 грн;

- інші витрати (одяг, обстеження, лікування, лінзи та аксесуари для лінз, розчини та краплі для очей) - 53 714,00 грн.

За матеріалами справи, 07 червня 2023 року укладено Договір № 171/23 про надання освітніх послуг між ТОВ «Ліко-Школа» та батьками в особі ОСОБА_1 щодо надання освітніх послуг у сфері загальної середньої освіти дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідними додатками до договору. Строк дії договору - до 30 червня 2024 року.

У рамках вказаного договору позивачем ОСОБА_1 надано письмову згоду, як додаток до договору, на укладання освітнім закладом договору добровільного медичного страхування дитини (т.1 а.с.137-162).

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, платником вказано позивачку ОСОБА_1 , яка здійснила оплату за Договором № 171/23 про надання освітніх послуг на поточний рахунок отримувача ТОВ «Ліко-Школа»: за грудень 2023 року в сумі 25 447,00 грн, за вересень 2023 року - 13 598,00 грн, за листопад 2023 року - 25 397,00 грн, за лютий 2024 року - 26 294,00 грн, за квітень 2024 року - 27 298,00 грн, за травень 2024 року - 27 661,00 грн, за березень 2024 року 26 634,00 грн, а всього на загальну суму 172 329,00 грн (т.1 а.с.163-169).

07 червня 2024 року також укладено Договір № 108/24 про надання освітніх послуг між ТОВ «Ліко-Школа» та батьками в особі ОСОБА_2 щодо надання освітніх послуг у сфері загальної середньої освіти дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідних додатках до договору зазначені додаткові освітні послуги у ТОВ «Ліко-Школа», додаткове харчування. Строк дії договору - до 30 червня 2025 року.

У рамках вказаного договору відповідачем ОСОБА_2 надано письмову згоду, як додаток до договору, на укладання освітнім закладом договору добровільного медичного страхування дитини (т.1 а.с.170-197).

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, платником вказано позивачку ОСОБА_1 , яка здійснила оплату за Договором № 108/24 від 07 червня 2024 року на поточний рахунок отримувача ТОВ «Ліко-Школа»: за жовтень 2024 року у розмірі 32 976,00 грн; за листопад 2024 року - 32 976,00 грн; за грудень 2024 року- 33 276,00 грн на загальну суму 99 228,00 грн (т.1 а.с.198-200).

03 вересня 2024 року позивачка ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа «Ліко-спорт Школа» Договір № 05/05 щодо надання послуг з організації занять спортом дитини у спортивній школі (бальні танці) зі строком дії договору - до 30 червня 2025 року; щомісячна плата складає 2 600,00 грн(т.1 а.с.207-210).

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, платником вказано позивачку ОСОБА_1 , яка здійснила оплату за Договором № 05/05 від 05 вересня 2024 року на поточний рахунок отримувача ТОВ «КДЮСШ «Ліко-спорт Школа»: у вересні, листопаді та та двічі у грудні 2024 року по 2 600,00 грн на загальну суму 10 400 грн (т.1 а.с.211-214).

На переконання суду, навчання дитини в приватному закладі освіти за наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти (безоплатних) не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватному навчальному закладі, при наявності можливості проходження навчання у державних навчальних закладах освіти.

Стороною позивача також не доведено, що кошти, які сплачено позивачкою за відвідування дитини спортивної школи, були спрямовані на такі заняття, що пов`язані із розвитком особливих здібностей дитини. зокрема не встановлено, що дівчинка досягла у цьому об`єктивно виражених істотних результатів порівняно з іншими дітьми її віку, приймала участь у змаганнях, займала призові місця тощо, що у свою чергу доводить наявність таких здібностей і обумовлює їх подальший розвиток.

Також судом враховується судова практика, в якій зазначено, що не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат одного із батьків на відвідування дитиною дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі № 205/4622/16-ц); оздоровлення на базі відпочинку без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування суд не може віднести до додаткових витрат (постанова Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя (постанова Верховного Суду від 31 січня 2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18); відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі № 205/4622/16-ц; навчання дитини в приватній школі за бажанням одного з батьків; придбання музичного інструменту без надання доказів, що придбання інструменту, спрямовано на розвиток здібностей дитини (наприклад, навчання в музичній школі, досягнення в музиці) і не є способом забезпечення дозвілля; оздоблення кімнати дитини та придбання меблів (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 у справі № 201/15248/16-ц).

Разом з тим, як встановлено судом, у відзиві по позовну заяву відповідач підтверджує, що саме він обирав приватну школу, заохочував доньку вчити додатково англійську мову, підтримував бажання доньки займатись бальними танцями та спортом, проте погіршення матеріального становище відповідача зумовило неможливість подальшої сплати. Отже, суд дійшов висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо навчання доньки в приватному закладі та відвідування спортивних гуртків у 2023 - 2024 роках, про що також свідчить проведення перерахувань грошових коштів від відповідача на поточні рахунки приватного закладу освіти та спортивної школи.

Зокрема, заперечуючи проти доводів позивачки про повне здійснення нею витрат на навчання доньки, відповідачем ОСОБА_2 надано платіжні інструкції, які підтверджують здійснення ним часткової оплати за Договором ТОВ «Ліко-Школа» № 108/24 від 07 червня 2024 року про надання освітніх послуг у червні 2024 року у сумі 32 123,00 грн (т. 2 а.с. 122) та у вересні 2024 року у сумі 32 952,0 грн (т.2 а.с. 15). Також за Договором № 171/23 про надання освітніх послуг на поточний рахунок отримувача ТОВ «Ліко-Школа» відповідач перерахував у червні 2024 року 28 350,00 грн (т. 2 а.с. 27).

Крім того, згідно з наданими копіями платіжних інструкцій, відповідачем у червні 2024 року сплачено на поточний рахунок ТОВ «КДЮСШ «Ліко-спорт Школа» за Договором № 05/05 від 05 вересня 2024 року суму у розмірі 1 100,00 грн (т. 2 а.с. 21) та у вересні 2024 року суму у розмірі 2 600,00 грн (т. 2 а.с. 16).

Отже суд, констатує, що навчання доньки сторін ОСОБА_3 у приватній школі було узгоджено обома батьками, про що свідчить укладання вищенаведених договорів з ТОВ «Ліко-Школа» кожним із батьків. Також суд дійшов висновку про досягнення згоди сторонами у відвідуванні дитини спортивного гуртка із бальних танців, про що свідчить часткову сплату послуг відповідачем.

З огляду на те, що стороною позивача документально підтверджено сплату послуг за навчання дитиною ОСОБА_4 у ТОВ «Ліко-школа» на загальну суму 271 557,00 грн (172 329,00 грн + 99 228,00 грн), суд задовольняє позовні вимоги в частині понесених витрат позивачем ОСОБА_1 за навчання у приватному закладі освіти, що складає половину від понесених позивакою витрат - 135 778,50 грн.

Безпідставними є доводи сторони позивачки щодо стягнення з відповідача 100% додаткових витрат на дитину, оскільки згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Також суд вважає можливим прийняти до уваги консультацію лікаря-офтальмолога від 06 вересня 2024 року, за результатом проведення якої відповідно до рецепту від 15 грудня 2022 року дитині Заголюк Софії призначено контактні лінзи (т.1 а.с.235).

Стороною позивачки надано фіскальні чеки: від 30 листопада 2024 року з оплати лінз контактних, очних крапель на суму 727,40 грн (т.1 а.с.219), від 15 вересня 2024 року контактних лінз - 3 813,00 грн, від 29 жовтня 2024 року розчину для догляду за лінзами - 161,00 грн, від 09 жовтня 2024 року лінз контактних - 1 478,00 грн; від 21 жовтня 2024 року лінз контактних - 704,50 грн (т.1 а.с.226-228,235). Всього позивачем надано доказів по сплаті вказаних медичних товарів на загальну суму - 6 883,90 грн, половина з яких також підлягає стягненню із відповідача як додаткові витрати дитину, тобто у розмірі 3 441,95 грн.

Позивачка включила до розрахунку додаткових витрат на дитину здійснені нею сплати консультації інших лікарів, чеки на придбання одягу, послуги репетира, виписку з банківської картки щодо придбання продуктів, проти вказані витрати не можуть вважатися такими, що виникли за особливих обставин.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, можуть бути документи, зокрема висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Судом не вбачається підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, які було сплачено позивачкою за репетиторські заняття з дитиною англійською мовою, оскільки також не доведено, що такі заняття, пов`язані із розвитком особливих здібностей дитини.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц з подібними правовідносинами та фактичними обставинами, де залишаючи без змін судове рішення про відмову у стягненні додаткових витрат на дитину, Верховний Суд вказав, що відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимого про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину на загальну суму 139 220,45 грн, яка включає частину таких витрат: оплата за навчання за Договором № 171/23 від 07 червня 2023 року та Договором № 108/24 від 07 червня 2024 року в сумі 135 778,50 грн. (271 557,00 грн : 2); за придбання медичних товарів, що покращує зір дитині, в сумі 3 441,95 грн. (6 883,90 грн :2).

У решті вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину позовна заява не підлягає задоволенню.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих сторонами доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави, оскільки за позовними позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 392,23 грн пропорційно до задоволеної частини позову (34,09 % позовних вимог).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13, 133, 141, 247, 265, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 139 220 (сто тридцять дев`ять тисяч двісті двадцять) грн 45 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 392 (одна тисяча триста дев`яносто дві) грн 23 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк