У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6908/19

№ 2-ві/183/1/25

29 квітня 2025 року м. Самар

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Фролова В.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Городецького Дмитра Ілліча, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні спільним майном, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні спільним майном.

14 квітня 2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у вказаній справі Городецького Д.І.

Ухвалою Самарівського (до перейменування - Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року визнано заяву відповідача про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні спільним майномнеобґрунтованою. Питання про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецького Д.І. передано для його вирішення іншому судді у відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2025 року вирішення питання про відвід судді Городецького Д.І. передано судді Фроловій В.О.

Заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Городецького Д.І. мотивована тим, що на його думку суддя є упередженим, застосовує подвійні стандарти відносно позивача та відповідача у справі, оскільки тривалий час не вирішував питання щодо прийняття його зустрічної позовної заяви, про що свідчить ухвала суду від 19 квітня 2021 року. Також, при прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 , суддею не перевірено її на предмет відповідності

ст. 175 ЦПК України, та безпідставно, ухвалою від 21 березня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви позивачу та закриття провадження у вказаній цивільній справі.

Крім того, відповідача ОСОБА_1 зазначає, що з огляду на скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду, якою позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, та направлено справи для подальшого розгляду, відсутні будь-які застереження щодо обов`язкового розгляду вказаної справи саме суддею Городецьким Д.І.

Згідно з ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

При цьому, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.(ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

За таких обставин, з врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що участь сторін не визнавалась суддею обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи викладені в заяві про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Так, згідно з ч.3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Встановлено, що 01 листопада 2019 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод в користуванні спільним майном.

Ухвалою судді від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження.

Протягом 2020 року судові засідання по вказаній справі за клопотаннями сторін неодноразово відкладались через запровадження Кабінетом Міністрів України на території України карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

26 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яка ухвалою суду від 19 квітня 2021 року повернуто ОСОБА_1 , з огляду на пропуск останнім строку для його подання, визначеного ст. 193 ЦПК України.

Вказана ухвала суду відповідачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

В подальшому, ухвалою суду від 26 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 31 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 21 березня 2024 року, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви ОСОБА_2 , з огляду на її невідповідність вимогам ст. 175 ЦПК України.

Також, ухвалою суду від 21 березня 2024 року, у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача в судові засідання, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позовну заяву

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні спільним майном залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року вказана ухвала суду першої інстанції скасована, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2024 року, частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову суду апеляційної інстанції від 30 липня 2024 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2025 року ухвала суду першої інстанції від 21 березня 2024 року скасована, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справи розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу ( ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Дослідивши обставини, зазначені відповідачем ОСОБА_1 у заяві про відвід, суд приходить до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України.

Так, будь-яких об`єктивних даних, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Городецького Д.І. під час постановлення ухвал від 19 квітня 2021 року, якою повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та від 21 березня 2024 року, про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення позовної заяви ОСОБА_2 , подана заява про відвід не містить.

Слід зазначити, що відповідно до положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з цим, підставою для відводу судді Городецького Д.І. фактично заявником визначена незгода саме з вищевказаними процесуальними рішеннями по вказані цивільній справі як головуючого судді у даній справі, що, в розумінні положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 листопада 1997 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п.42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію … означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Зазначених обставин при розгляді вищевказаної заяви про відвід - суддею не встановлено.

Твердження відповідача ОСОБА_1 , наведені в заяві, не можуть розцінюватись як підстава для відводу судді по справі, оскільки вони не містять обставин, які вказували б на упередженість, необ`єктивність або зацікавленість судді при розгляді даної цивільної справи.

У поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя Городецький Д.І. прямо чи побічно упереджено ставиться до позивача чи відповідача, як і не містить інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

З огляду на викладене, підстав для задоволення заяви про відвід судді Городецького Д.І. не вбачається.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Городецького Дмитра Ілліча у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні спільним майном - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фролова