29.04.2025
Справа № 643/8951/24
Провадження № 2/642/416/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Гойко Т.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та про заборону вивезення дитини за межі України без дозволу батька та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, в якій просив: визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 ; заборонити вивіз дитини ОСОБА_5 за межі України без дозволу батька ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви.

На обгрунтування позову зазначено, що 02.11.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №1003. Від шлюбу є малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 18.03.2024 Московським районним судом м. Харкова. Починаючи з 2022 року вони проживають окремо, донька ОСОБА_5 зареєстрована та фактично проживає з позивачем, на його повному забезпеченні. Після розлучення відповідач відмовилася приймати участь в забезпеченні та вихованні дитини, після чого позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, 25.08.2024 відповідний судовий наказ було видано. Позивач також вказує на те, що ОСОБА_2 на даний час є пенсіонеркою та веде аморальний спосіб життя. Також відповідач ОСОБА_2 у 2024 році зверталася до органу Департаменту служб у справах дітей щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 з нею, однак їй було відмовлено. У резолютивній частині позовної просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з батьком, ОСОБА_1 , за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , та заборонити вивезення дитини за межі України без дозволу батька ОСОБА_1 .

31.01.2025 відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов про визначення місця проживання дитини, у якому вона просить, прийняти вказаний зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та про заборону вивезення дитини за межі України без дозволу батька; визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .; вислухати думку малолітньої ОСОБА_5 у присутності психолога та стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 29.04.2025 об`єднано в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та про заборону вивезення дитини за межі України без дозволу батька та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

В підготовчому судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали клопотання про витребування доказів, а саме інформації щодо військово-облікового статусу ОСОБА_1 , оскільки це має істотне значення для визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти вказаного клопотання, вважали це незрозумілим і таким, що не впливає на розгляд справи, крім вимог проживання дитини з батьком є вимога ОСОБА_1 щодо заборони виїзду дитини за кордон без дозволу батька.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином.

Суд вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.

Суд першої інстанції повинен вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.116, ч.5 та ч.6 ст.118 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування доказів. За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

Клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню, оскільки вказані докази відносяться до предмету доказування і у позивача за засутрічним позовом ОСОБА_2 (її представника) можуть виникнути труднощі в своєчасному отриманні цих доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 84, 222 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ) інформацію про військово-обліковий статус ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме знаходження на обліку та наявність чи відсутність підстав для звільнення від призову під час мобілізації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Проценко