Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2025 Справа №607/27685/24 Провадження №2/607/388/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Романів К. Ю.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивачі викладено обставини, що між ОСОБА_5 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг Фармація" (Орендар) 22.04.2021 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 22/02-19.

ТОВ "Лізинг Фармація" надало нотаріально засвідчену заяву від 18.01.2024, зареєстровану в реєстрі за №565, в якій повідомило, що відмовляється від використання свого переважного права на викуп орендованого приміщення, оскільки запропонована ціна об`єкта оренди є завищеною.

11 липня 2024 року, на підставі Договору купівлі - продажу нежитлового приміщення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набуто у власність в рівних частинах нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи новими власниками раніше переданого в оренду майна, 6 серпня 2024 року позивачі направили відповідачу письмове повідомлення, в якому було зазначено, щодо них переходять права та обов`язки наймодавця за Договором оренди нежитлових приміщень № 22/02-19 від 22.04.2021. За період з 11.07.2024 по 30.11.2024, відповідач повинен був сплатити позивачам орендну плату з врахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірі 663 788,68 грн..

Відповідач не виконав своїх зобов`язання щодо оплати орендної плати, що свідчать про систематичне порушення ним умов договору оренди, що надало позивачам легітимне право відмовитися від відповідного договору найму, що мало наслідком його розірвання і обов`язок відповідача звільнити його та передати позивачам по акту приймання-передачі з оренди.

Позивачі використали своє абсолютне право на одностороннє припинення договору оренди шляхом відмови від Договору оренди нежитлових приміщень № 22/02-19 від 22 квітня 2021 року, шляхом надіслання відповідачу письмового повідомлення про відмову від договору найму від 02.12.2024, яке ним отримано 05.12.2024. Це рішення набрало чинності з моменту отримання ним цього письмового повідомлення, і від цієї дати вважається, що зобов`язання по договору оренди припиненні.

В письмовому повідомленні про відмову від договору найму від 02.12.2024, позивачі вимагали відповідача звільнити орендоване майно в строк, не пізніше 15 грудня 2024 року. Вимагали до зазначеної дати провести повний розрахунок з орендної плати. Також, до вказаного повідомлення було приєднано проект акту приймання-передачі об`єкта з оренди, і зазначено, що про підписання акта приймання - передачі сторони можуть домовитись в телефонному режимі. Однак, станом на сьогодні відповідачем так і не звільнено та не передано по акту позивачам нежитлову будівлю, заборгованості по орендній платі так і не сплачено. Відповідач продовжує протиправно користуватися належною позивачам будівлею.

У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та зобов`язати Товариство з обмеженою діяльністю "Лізинг Фармація" звільнити нежитлову будівлю, загальною площею 213.5 кв.м., що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її передання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по підписаному між сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди, протягом 3-х днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Також просять стягнути з Товариства з обмеженою діяльністю "Лізинг Фармація" на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості по сплаті оренди в розмірі 663 788,89 грн в рівній частині, та судові витрати.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» подав відзив на позов в якому зазначив, що саме свідома бездіяльність позивачів, яка полягала у ігноруванні підписання Угоди про заміну сторони до Договору оренди та не внесення відповідних змін у актуальні відомості про зміну орендодавця у реєстрі речових прав на нерухоме майно (розділ про державну реєстрацію іншого речового права) призвела до несплати орендної плати новим орендодавцям. При цьому вважаємо, що поведінка позивачів була абсолютно свідомою, направленою на свідоме затягуванні актуалізації даних, що безумовно є порушенням з боку позивачів принципів добросовісності, справедливості та розумності. А за таких обставин відповідач не вбачає у своїх діях жодних порушень умов договору оренди та чинного законодавства, а також не вбачає підстав для розірванні Договору оренди.

При цьому слід зазначити, що відмова від Договору в односторонньому порядку заборонена та можлива лише у випадку, якщо це передбачено самим Договором оренди. В іншому випадку, якщо одностороння відмова договором не передбачена і якась із сторін не погоджується на його розторгнення, це питання має вирішуватись у судовому порядку. А за таких обставин вимоги позивачів про звільнення нежитлової будівлі безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вищезазначене відповідач також вважає абсолютно не обґрунтованими і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати за Договором оренди у розмірі та порядку, заявленому позивачами. Незважаючи на переконання та обґрунтування позивачів, які знайшли своє відображення в тексті позовної заяви про, начебто, погодження сторонами розміру щомісячних платежів з орендної плати за Договором оренди, відповідач, з огляду на не укладання такої угоди на яку посилаються позивачі, як на підставу стягнення заборгованості по орендній платі, - не визнає її та вважає її неукладеною, а за таких підстав відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення орендної плати є абсолютно безпідставними, нічим не підтвердженими та абсолютно надуманими позивачами.

При цьому відповідач вважає, що без укладання та нотаріального посвідчення відповідної угоди стягнення заборгованості не відповідає чинному законодавству, а за таких обставин у задоволенні позову позивачів, які проявили недобросовісну поведінку, слід відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача зміст позовних вимог підтримав, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просить його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав наведених у відзиві на позов та просив відмовити у задоволенні позову.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду закрито підготовче судове засідання.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що 22.04.2021 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 22/02-19, між ОСОБА_5 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг Фармація" (Орендар), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І. С.

Також між ОСОБА_5 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг Фармація" (Орендар) було укладено додаткові угоди до Договору оренди від 20.05.2021, 09.11.2023.

Відповідно до пункту 1.1 Договору оренди, з урахуванням додаткової угоди від 09.11.2023, Орендодавець передає в оренду, в Орендар приймає в строкове платне користування об`єкт нерухомості: нежитлова будівля, загальна площа 213.5 кв. м., яка розташована АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту прийому передачі нежитлових приміщень від 01.05.2021, орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт нерухомості, загальна площа 213,5 кв. м., місце розташування АДРЕСА_1 .

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №253981766 від 22.04.2021, зареєстровано право користування (найм (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами, на підставі

Договору оренди нежитлових приміщень № 22/02-19.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 було прийнято рішення про продаж нежитлову будівлю, загальна площа 213.5 кв. м., яка розташована АДРЕСА_1 , про що було повідомлено Орендаря, як особу яка має першочергове право на викуп.

ТОВ "Лізинг Фармація" надало нотаріально засвідчену заяву від 18.01.2024, зареєстровану в реєстрі за №565, в якій повідомило, що відмовляється від використання свого переважного права на викуп орендованого приміщення, оскільки запропонована ціна об`єкта оренди є завищеною.

11 липня 2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, загальна площа 213.5 кв. м., яка розташована АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 набули у власність в рівних частинах по нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №387496924 від 19.07.2024, зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 частині нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі 06 і 07 серпня 2024 року направили відповідачу письмове повідомлення, в якому було зазначено, що вони являються власниками нежитлового приміщення і вказали реквізити для оплати за користування нежитловою будівлею, відповідно до Договору оренди нежитлових приміщень № 22/02-19 від 22 квітня 2021 року. Також повідомили про необхідність проведення капітального ремонту об`єкта оренди і тимчасовому звільненні приміщення.

Відповідач надав позивачам відповідь №17/08-2024 від 26.08.2024, в якому повідомив про необхідність укладення додаткової угоди про заміну сторони до Договору оренди, та погодився здійснювати оплату, однак як фізичним особам підприємцям, які є платниками єдиного податку третьої групи або фізичним особам.

На даний лист позивачі надіслали листа-відповідь в якому повідомили реквізити для оплати за користування нежитловою будівлею як фізичним особам.

Відповідач надав позивачам відповідь №12/09-2024 від 20.09.2024, в якому надав проект угоди про заміну сторони до Договору оренди нежитлових приміщень від 22.04.2021 №22/02-19, а пізніше повідомив листами про необхідність підписання угоди про заміну сторони.

Позивачі повідомили відповідача листом від 21.11.2024, що вони готові підписати угоду, однак подали свої зміни до угоди.

Відповідач надав позивачам відповідь №20/11-2024 від 26.11.2024, в якому повідомив, що вони прибули 10.12.2024 до приватного нотаріуса для підписання угоди.

Позивачі в письмовому повідомленні від 02.12.2024, повідомили відповідачам про відмову від договору найму та вимагали відповідача звільнити орендоване майно в строк, не пізніше 15 грудня 2024 року. Вимагали до зазначеної дати провести повний розрахунок з орендної плати. Також, до вказаного повідомлення було приєднано проект акту приймання-передачі об`єкта оренди, і зазначено, що про підписання акта приймання - передачі сторони можуть домовитись в телефонному режимі.

Відповідач надав позивачам відповідь №3/12-2024 від 12.12.2024, в якому зазначив, що одностороння відмова від Договору не встановлена і договір оренди є чинним.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід зобов`язати Товариство з обмеженою діяльністю "Лізинг Фармація" звільнити нежитлову будівлю, та стягнути заборгованості по сплаті оренди, та судові витрати.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно із положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 626, частини 1 статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами першої, другою статті 763 ЦПК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Судом встановлено, що позивачі набули право власності на спірне приміщення, яке виступає об`єктом оренди, що є підставою для переходу до нового власника прав орендодавця, і такий перехід не припиняє автоматично права відповідача, як орендаря, на користування приміщенням за договором оренди, і тому позивач має право на отримання орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень № 22/02-19, укладеного між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізинг Фармація".

Позивачі в письмовому повідомленні повідомили відповідачу про необхідність оплати їм орендної плати та вказали рахунки фізичної особи, а також необхідність у здійсненні капітального ремонту приміщення, пізніше відмовилися від договору найму та вимагали звільнити орендоване майно в строк, не пізніше 15 грудня 2024 року та проведення повного розрахунку з орендної плати.

Судом з`ясовано, що відповідач користується нежитловим приміщенням, загальна площа 213.5 кв. м., яка розташована АДРЕСА_1 , на час розгляду справи і не оплатив орендної плати за період з 11.07.2024 по 31.12.2024.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).

Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України полягає у наданні сторонам права на власний розсуд реалізувати, по-перше, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору), по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини, лише у випадках якщо: 1) існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; 2) заборона випливає із змісту акта законодавства; 3) така домовленість суперечить суті відносин між сторонами. Під вимогами положень актів цивільного законодавства, від яких сторони в договорі не можуть відступити, слід розуміти імперативні приватно-правові.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України в редакції станом на момент укладення Договору).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини перша, п`ята статті 762 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частини перша, друга статті 530 ЦК України).

Стаття 654 ЦК України встановлює загальні правила щодо форми зміни або розірвання договору: зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом з цим, відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Слід зазначити, що ст. 782 ЦК України є спеціальною нормою, яка встановлює підстави і наслідки відмови від договору найму. Підставою для відмови є порушення договору з боку наймача у вигляді невнесення ним плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. А наслідком - припинення договору в момент отримання повідомлення наймачем.

Отже, відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом ст. 782 ЦК України, а також виходячи з положень ст. ст. 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Додаткових вимог вказані положення ЦК України не містять. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем.

Пунктом 3.1 Договору оренди передбачено, що орендна плата за весь об`єкт оренди складає: місячна орендна плата за травень 2021 року складає 90 307,11 грн., ПДВ не передбачений. Починаючи з 01 червня 2021 року орендна плата буде нараховуватися та сплачуватися Орендарем за формулою визначеною в п. 3.2 договору оренди.

Згідно з пунктами 3.3, 3.4 Договору оренди, орендна плата обчислюється та сплачується орендарем самостійно до кожного 15-го числа поточного місяця. До 30 квітня 2021 р. Орендар сплачує на рахунок Орендодавця оплату за останній місяць оренди в розмірі 90 307,11 грн.. У випадку припинення або розірвання цього Договору, сплачені Орендарем кошти за останній місяць оренди відповідно до цього Договору, зараховуються в рахунок оплати за останній місяць користування Об`єктом оренди.

Пунктами 4.1, 4.1.2 Договору оренди передбачено, що орендодавець зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату за Договором.

У випадку, якщо загальна сума заборгованості Орендаря по орендній платі досягає двомісячної орендної плати, а також у випадку, якщо Орендар використовує Об`єкт оренди з іншою метою, ніж визначена в п. 1.4. цього Договору, цей Договір може бути розірваний Орендодавцем через 30 календарних днів після отримання Орендарем відповідного письмового повідомлення Орендодавця. При цьому Договір вважається розірваним з 31 дня, наступного за днем одержання Орендарем повідомлення про відмову від Договору/розірвання (п. 8.3 Договору оренди).

Судом з`ясовано, що відповідач користується нежитловим приміщенням, загальна площа 213.5 кв. м., яка розташована АДРЕСА_1 , та не оплатив позивачам в рівній частині орендну плату за період з 11.07.2024 по 31.12.2024.

Проаналізувавши вказані положення договору та встановивши всі необхідні обставини у даному випадку, судом встановлено, що сторонами у договорі погоджено порядок дострокового одностороннього розірвання договору, у зв`язку з невиконання орендарем своїх зобов`язань, зокрема, у випадках, передбачених у статті 783 ЦК України та в разі наявності простроченої заборгованості орендаря за даним договором.

У зв`язку з несплатою орендної плати більше двох місяців, позивачі направили письмове повідомлення відповідачу про відмову від Договору, яке було отримане відповідачем 05.12.2024, а тому суд вважає, що договір був розірваний через 30 календарних днів після отримання Орендарем відповідного письмового повідомлення Орендодавця, унаслідок чого у відповідача виник обов`язок повернути позивачам орендоване приміщення у передбаченому договором порядку шляхом підписання акта приймання-передачі приміщення та сплати орендну плату у відповідності до умов договору.

Разом з тим, судом установлено, що відповідач не сплачував орендну плату за користування приміщенням та продовжував користуватися спірним нежитловим приміщенням.

Відповідачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами, що ним було оплачено орендну плату та звільнено приміщення, в той час як у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач має обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Посилання представника відповідача про неможливість оплати орендної плати, суд не приймає до уваги, оскільки позивачі вказали рахунки на яких їм необхідно сплачувати орендну плату, як фізичним особам.

Щодо зазначення відповідача про відсутні підстави для односторонньої відмови від договору оренди, суд зазначає, що відповідачем не враховано всіх умов договору оренди укладеного сторонами, в якому чітко викладено порядок та підстави щодо дострокової односторонньої відмови від договору оренди з припиненням орендних правовідносин, у зв`язку з невиконанням орендарем обов`язку по сплаті орендних платежів. Також відповідачем не враховано, що порядок односторонньої відмови від договору, встановлений у договорі, позивачем дотримано, тоді як відповідачем необґрунтовано своїх заперечень щодо розірвання договору та обставин щодо несплати заборгованості з орендної плати.

З огляду на наведене суд встановив обставини, щодо обізнаності відповідача про зміну орендодавця та невиконання умов договору оренди, встановлено, що дія договору оренди була припинена (договір є розірваним в односторонньому порядку),а тому дійшов висновку, що слід задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» звільнити нежитлову будівлю, загальною площею 213.5 кв.м., що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у володіння та користування нежитлову будівлю, загальною площею 213.5 кв.м., що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом зазначається, що орендна плата нараховується відповідно до розділу 3 договору оренди і становить за період з 11.07.2024 по 31.07.2024 в розмірі 81 890,65 грн; за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 в розмірі 120 886,20 грн; за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 в розмірі 121 611,52 грн; за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 в розмірі 123 435,68 грн; за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 в розмірі 125 657,52 грн.; за період з 01.12.2024 по 31.12.2024 в розмірі 90 307,11 грн.

Отже орендна плата за договором оренди становить за період з 11.07.2024 по 31.12.2024 в розмірі 663 788,68 грн, яку відповідач має сплатити позивачам в рівних частинах, при цьому позивачі зобов`язані сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі сплатили судовий збір у розмірі 7 248,24 грн, позовні вимоги задоволені повністю.

Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 7 248,24 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і слід стягнути з відповідача в користь позивачів судовий збір в рівній частині.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» звільнити нежитлову будівлю, загальною площею 213.5 кв.м., що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у володіння та користування нежитлову будівлю, загальною площею 213.5 кв.м., що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» на користь ОСОБА_3 , заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 331 894,34 грн (триста тридцять одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири гривні 34 копійки), судові витрати в розмірі 3 624,12 грн (три тисячі шістсот двадцять чотири гривні 12 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація» на користь ОСОБА_4 , заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 331 894,34 грн (триста тридцять одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири гривні 34 копійки), судові витрати в розмірі 3 624,12 грн (три тисячі шістсот двадцять чотири гривні 12 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивачі:

1. ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

2. ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг фармація», унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 43636392, місцезнаходження м. Харків в`їзд Білостоцький, 3.

Повний текст рішення суду буде складено та підписано 28 квітня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко