Справа № 497/775/25
Провадження № 2-н/497/33/25
УХВАЛА

"29" квітня 2025 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Раца В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

02.04.2025 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1311523 від 01.04.2025 року (а.с.11), звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на кожну дитину окремо в розмірі (розмір не зазначений, замість нього зазначено "?" ) від заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що у видачі судового наказу має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як визначено в ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи, або їх копії, що підтверджуються обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу, представник заявника, в обґрунтування вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, посилається на те, що діти проживають разом з заявником, але в матеріалах заяви такий доказ відсутній.

Суду не надані довідки про реєстрацію місця проживання (відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003), які підтверджують, що діти, на утримання яких стягувач просить стягнути аліменти, проживають разом із стягувачем. Взагалі в матеріалах справи відсутні відомості про місце проживання або реєстрацію заявника, що протирічить п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України.

Таким чином, представник не надала до заяви документів на підтвердження того, що діти, про стягнення аліментів на утримання яких просить заявниця, проживають разом із нею.

Окрім цього в заяві не визначений розмір аліментів, який заявниця просить стягувати з боржника, замість цього в заяві вказаний знак запитання - "?".

Таким чином заява про видачу судового наказу була подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно з п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, тому суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161, 163, 165 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А.Раца