Провадження №22-ц/812/617/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Миколаїв справа № 490/11695/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Травкіною В.Р.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Татарінова В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Саламатіна О.В. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, повний текст рішення складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг,

встановив:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» (далі - ТОВ «ЖЕК «Забота» або Товариство) про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг.

В обґрунтування позову зазначав, що йому на підставі договору дарування від 15 липня 2008 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

27 листопада 2023 року близько 20:00 години ним з дружиною було виявлено ознаки залиття квартири. Оскільки квартира розташована на останньому дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку, причиною залиття міг бути лише аварійний стан покрівлі будинку.

Цього ж вечора позивач звернувся до сусідки, яка проживає в квартирі поруч за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 . В ході спілкування сусідка повідомила, що має також мокру стелю та стіни. Повідомила, що запрошувала представників ТОВ «ЖЕК «Забота» для складання акту про затоплення, але акт не було складено та нічого не зроблено для ремонту покрівлі.

28 листопада 2023 року позивач запросив до своєї квартири сусідів, які проживають за адресою АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 для огляду та засвідчення того факту, що у спальному приміщенні є часткове намокання стелі та стін, мокрий килим, часткове здуття ламінату. Також позивачем було зроблено фото та відеозапис перекриття та покрівлі будинку, на яких зафіксовано опади на покрівлі будинку в вигляді снігу та льоду. Покрівля будинку складається з руберойду і на фото видно, що він має тріщини, через які можуть проникати опади. Вказував, що напередодні, 27 листопада 2023 року в м. Миколаєві були опади у вигляді мокрого снігу та дощу. Позивач вважав, що саме через неналежне утримання відповідачем покрівлі будинку АДРЕСА_4 відбулось залиття квартири в наслідок протікання цих опадів.

За висновками судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена Миколаївським НДЕКЦ №СЕ-19/115-24/6709-БТ від 09 липня 2024 року встановлено, що причиною залиття квартири позивача стало потрапляння атмосферної вологи через розриви та тріщини рулонного килиму покрівлі над цією квартирою. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття складає 80800 гривень.

Позивач вказував, що послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_4 здійснює ТОВ «ЖЕК «Забота». Позивач є споживачем послуг ТОВ «ЖЕК «Забота», має особовий рахунок НОМЕР_1 , отримує рахунки за надані послуги та сплачує за такі послуг. ТОВ «ЖЕК «Забота» діє на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року (далі Договір).

28 листопада 2023 року позивач залишав заяву за телефонами ТОВ «ЖЕК «Забота», в рамках яких викликав представників для складання акту, яка залишена відповідачем без реагування.

03 грудня 2023 року позивачем направлено до ТОВ «ЖЕК «Забота» заяву про виклик представника відповідача для складання акту-претензії. Також було направлено заяву про виклик комісії для складання акту про залиття, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Листи із заявами були отримані відповідачем 06 грудня 2023 року, проте проігноровані.

08 грудня 2023 року позивачем було складено акт-претензію з двома іншими споживачами, що є його сусідами. Складений акт-претензію було направлено відповідачу 11 грудня 2023 року, який отримано ним 18 грудня 2023 року. Виходячи з того, що відповідач не надав обґрунтованої письмової відмови в задоволені претензії, то вона вважається визнаною відповідачем.

Позивач вказував, що саме через неналежне виконання відповідачем взятих на себе обов`язків по утриманню і ремонту пошкоджень покрівлі будинку АДРЕСА_4 сталося залиття квартири. За таких обставин саме відповідач, як особа винна у спричиненні збитків, зобов`язаний відшкодувати їх розмір.

Окрім майнової шкоди, розмір якої визначений експертом, позивач зазначав, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних хвилюваннях та переживаннях з приводу пошкодження його житла - квартири та майна, яке знаходиться у ній, а також неможливості повноцінно користуватися цією квартирою, порушенні звичного укладу його життя, що призвело до психологічного стресу та погіршення стану здоров`я. Неправомірні дії відповідача, обумовлені неналежним утриманням даху вказаного вище будинку, що спричинили позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 8 000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ТОВ «ЖЕК «Забота» на його користь 80800 грн вартості ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири; 8000 грн на відшкодування моральної шкоди; 458 грн 40 коп. судових витрат, що понесені у зв`язку підготовкою до розгляду справи; 1827 грн 76 коп. судового збору, що понесені у зв`язку з підготовкою до розгляду справи; 10904 грн 88 коп. витрат на проведення експертизи та 10000 грн на професійну правничу допомогу.

У відзиві на позов представник ТОВ «ЖЕК «Забота» Татарінов В.П. зазначав, що будинок АДРЕСА_4 зазнав пошкоджень внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та відповідно до Технічного звіту ОБ-01-2024, загальний технічний стан житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , класифіковано, як непридатний до нормальної експлуатації категорія «3». Рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом капітального ремонту.

Рішення співвласників багатоквартирного будинку про організацію відповідачем та замовлення ним робіт з капітального ремонту елементів житлового будинку по АДРЕСА_4 не приймалось. Отже, покрівля житлового будинку знаходиться в незадовільному стані і для її відновлення потребується здійснення капітального ремонту на всій площі покрівлі, що виходить за межі поняття «утримання спільного майна багатоквартирного будинку», відповідно до п. 2.4 договору управління.

Зазначав, що відповідно до висновку експерта від 09.07.2024 № СЕ-19/115-24/6709-БТ, наданого позивачем, технічною причиною залиття квартири за адресою: АДРЕСА_5 , що сталося 27 листопада 2023 року, є потрапляння атмосферної вологи через розриви та тріщини рулонного килиму покрівлі над цією квартирою.

Таким чином, відповідач не несе відповідальності за залиття квартири позивача, оскільки таке залиття сталося без порушення обов`язків ТОВ «ЖЕК Забота» при виконанні договору з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ЖЕК «Забота» на користь ОСОБА_1 80800 грн в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, 8000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди та 25 155 грн 12 коп судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ТОВ «ЖЕК «Забота» в порушення положень пунктів 1.3., 2.4. Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року, починаючи з 03 листопада 2023 року не проводив поточний ремонт даху багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 та не інформував співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року та що майнова шкода, завдана приміщенню позивача через залиття, підлягає відшкодуванню відповідачем.

Оскільки судом встановлено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року та внаслідок цього позивач відчував фізичні та душевні переживання, стрес, за такого суд прийшов до висновку, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди. Ураховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок порушення його прав та з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважав, що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню у відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 8000 грн. Визначений розмір моральної шкоди суд вважав таким, що відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЖЕК «Забота», посилаючись на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 712 від 05 вересня 2018 року, якою затверджено «Правила надання послуги управління багатоквартирним будинком та Типовий договір про надання послуги управління багатоквартирним будинком» зазначав, що ремонт даху багатоквартирного будинку відноситься до капітального ремонту, який відповідач, як управляюча компанія не здійснює, оскільки такий ремонт має проводитися за рахунок співвласників будинку.

Співвласниками багатоквартирного будинку рішення про капітальний ремонт покрівлі будинку не приймалось, жодної ініціативи в цьому питанні не виявлялось, при тому, що вони були обізнані про незадовільний стан покрівлі, у той же час кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території, який є додатком 3 договору управління, не передбачено здійснення робіт з капітального ремонту конструктивних елементів будинку за рахунок щомісячних платежів співвласників будинку, відповідно, відповідач не несе відповідальності за збитки завдані внаслідок незадовільного стану покрівлі, оскільки, в діях відповідача відсутнє порушення договору управління та Правил.

Крім того, вказував, що в оскаржуваному рішенні суд, визначаючи вину відповідача та підстави для відповідальності відповідача за завдані збитки, помилково послався на статтю 1166 ЦК України. У той же час між позивачем та відповідачем укладено договір управління майном, за яким позивач кожного місяця сплачує відповідачу кошти за надані послуги.

Таким чином, договірні правовідносини між позивачем та відповідачем виключають можливість застосування до спірних правовідносин положень глави 82 ЦК України, зокрема, статтю 1166 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій він проживає разом зі своєю родиною.

ТОВ «ЖЕК «Забота», на підставі договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року (далі договір управління) є управителем багатоквартирного будинку та надає співвласникам цього будинку послуги з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 (п. 1.1 договору управління).

Відповідно до пункту 1.3. договору управління, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.

Послуга з управління, крім іншого, включає поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 2.4. договору управління управитель, зокрема, зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартиного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і цього договору, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; своєчасно проводити підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період; інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 6.1. договору управління управитель несе відповідальність: за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору; за шкоду, заподіяну спільному майну, правам та законним інтересам співвласників внаслідок невиконання або неналежного виконання управителем своїх обов`язків; за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків.

В додатку 2 до Договору, з урахуванням додаткової угоди від 01 жовтня 2021 року, вказано, що поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження проводиться за необхідністю.

За п. 3.1. та додатком 3 до Договору, з урахуванням додаткової угоди від 01 жовтня 2021 року, встановлено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Зокрема, передбачено, що споживачі мають сплачувати за поточний ремонт конструктивних елементів.

З відповіді ТОВ «ЖЕК «Забота» за вих. №61 від 12 грудня 2023 року вбачається, що ТОВ «ЖЕК «Забота» не проводило поточний ремонт даху багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 з 24 листопада 2023 року по 27 листопада 2023 року. Останній поточний ремонт даху проводився співробітниками ТОВ «ЖЕК «Забота» 03 листопада 2023 року.

Як вбачається з листа Українського гідрометеорологічного центру від 30 листопада 2023 року №01-18/1297, за оперативними даними метеорологічної станції Миколаїв кількість опадів та їх вид з 24 по 27 листопада 2023 року були такими: 24 листопада 2023 року 0,8 мм невеликий дощ; 25 листопада 2023 року 9 мм мокрий сніг; 26 листопада 2023 року 34 мм значний дощ; 27 листопада 2023 року 9 мм дощ.

Висновком експерта від 09 липня 2024 року №СЕ-19/115-24/6709-БТ встановлено, що 29 квітня 2024 року на момент дослідження за результатами візуального огляду встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 візуально видимі сліди затікання рідини через елементи перекриття, та результати дії вологи на поверхню внутрішнього оздоблення стін та стелі в житловій кімнаті.

За результатом огляду експертом виявлені наступні пошкодження житлової кімнати 2: ознаки дії рідини окремими місцями по всій площі стелі (плями жовтого та коричневого кольору розміром до 1 м2); здуття та відшарування шпалери, розкриття стиків шпалери на стінах в окремих місцях по всій площі стін. Під шаром шпалери плями жовтого та коричневого кольору: набухання та розкриття стиків ламінованого покриття підлоги окремими місцями по всій площі кімнати.

Технічною причиною залиття квартири за адресою: АДРЕСА_5 , що сталося 27 листопада 2023 року є потрапляння атмосферної вологи через розриви та тріщини рулонного килиму покрівлі над цією квартирою.

Вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 80800 грн. Розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 становить 80800 грн.

Також експертизою встановлено, що технічний стан покрівлі станом на 29 квітня 2024 року не задовільний (фізичний знос становить 41-60%). Необхідно проведення ремонту покрівлі з покриттям двома шарами руберойду. Технічний стан перекриття технічного поверху над квартирою АДРЕСА_6 станом на 29 квітня 2024 року добрий (фізичний знос становить 11-20%). Покрівля та перекриття будинку за АДРЕСА_4 не є аварійними.

Відповідно до технічного звіту ОБ-01-2024 технічне обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 у період з 28 грудня 2023 року по 29 грудня 2023 року (заходи (зокрема ремонтні роботи) з усунення аварій в житловому фонді, що сталися в зв`язку зі збройною агресією рф проти України (усунення наслідків надзвичайної ситуації воєнного характеру), покрівля віднесена до категорії технічного стану 3 Непридатний до нормальної експлуатації.

Відповідно до п. 7 «Результати обстеження об`єкта в цілому, аркуш 19, Загальні рекомендації щодо подальшої експлуатації» визначено Рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом капітального ремонту (ремонтів), об`єкта (частин об`єкта). Те ж саме зазначено в Таблиці підтвердження категорії пошкоджень будинку, аркуш 23.

Відповідно до п. 9 «Рекомендації», аркуш 24, п.п. 9.2 Покриття даху виконати ремонтні роботи по відновленню покриття даху. Для приведення конструкції покрівлі до задовільного стану необхідно виконати заміну покриття орієнтовною площею 500 м2.

Таким чином, відповідно до Технічного звіту ОБ-01-2024, аркуш 25, загальний технічний стан житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , класифіковано, як непридатний до нормальної експлуатації категорія «3». Рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом капітального ремонту.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дружина позивача ОСОБА_4 підтвердили обставини залиття квартири позивача та не проведення відповідачем ремонтних робіт покрівлі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів належними та допустимими доказами факт залиття його квартири внаслідок неправомірних дій відповідача, довів розмір завданих матеріальних збитків та завдання моральної шкоди, тоді як відповідач не спростував своєї вини у залитті квартири позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Судом встановлено, що на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2020 року ТОВ «ЖЕК «Забота» є управителем будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

В оцінці наведеного суд першої інстанції правильно врахував, що якщо у разі невиконання чи неналежного виконання управителем своїх обов`язків співвласнику завдана шкода, то застосовуються правила як про договірну, так і деліктну відповідальність.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено права і обов`язки виконавців комунальних послуг та управителів, зокрема, управитель зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Обов`язок проведення поточного ремонту спільного майна багатоквартирного будинку покладено на управителя в силу вимог статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні (п.2.1.1. Правил).

Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період.

Профілактичні огляди жилих будинків та їх конструктивних елементів здійснюються відповідними спеціалістами виконавця послуг відповідно до встановленої періодичності.

Позапланові огляди передбачають огляд окремих елементів будинку або приміщень після злив, ураганних вітрів, сильних снігопадів, повеней та інших явищ стихійного характеру, що викликають ушкодження окремих елементів будинків, а також у разі аварій на зовнішніх комунікаціях чи при виявленні деформації конструкцій і несправності інженерного обладнання, що порушують умови нормальної експлуатації (п.2.2.1 Правил).

Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Водночас поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію (п.2.4 Правил).

Організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій (п.2.4.1 Правил).

Періодичність проведення поточного ремонту за кожним видом будинків, враховуючи їх технічний стан та місцеві умови, визначається власником жилого будинку (п.2.4.3 Правил).

Перелік ремонтних робіт на кожен будинок, включений до річного плану поточного ремонту, розробляється виконавцем послуг або власником (п.2.4.4 Правил).

Під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи; усунення несправностей: стін, фасадів, дахів, віконних і дверних заповнень, а також опалювальних печей, димоходів, газоходів, внутрішніх систем тепло-, водо- та електропостачання й установок із газовими нагрівачами; приведення в технічно справний стан прибудинкової території із забезпеченням безперешкодного відведення атмосферних і талих вод від відмостки, спусків (входів) у підвал і їх віконних приямків; забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів (п 2.8.2 Правил).

Згідно з наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10 серпня 2004 року «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд» до поточного ремонту (1.2) віднесено: заміна окремих плиток в етернітовій, черепичній або шиферній покрівлі (1.2.6.9).

Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач посилався на те, що через неналежне проведення огляду та підготовки даху, покрівлі та перекриття до експлуатації в осінньо-зимовий період, не належне проведення поточного ремонту даху сталося залиття його квартири.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив із того, що така шкода заподіяна позивачу, унаслідок вини відповідача.

Як встановлено судом, будинок по АДРЕСА_4 , на дев`ятому поверсі якого розташована квартира ОСОБА_1 , перебуває в управлінні ТОВ «ЖЕК «Забота», тобто між сторонами існують правовідносини, як між споживачем та виконавцем комунальних послуг.

З відповіді ТОВ «ЖЕК «Забота» за вих. №61 від 12 грудня 2023 року вбачається, що товариство не проводило поточний ремонт даху вказаного багатоквартирного будинку з 24 листопада 2023 року по 27 листопада 2023 року. Останній поточний ремонт даху проводився співробітниками ТОВ «ЖЕК «Забота» 03 листопада 2023 року.

Матеріали справи не містять інформування співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку на час виникнення спірних правовідносин.

Аналізуючи наведене вище положення законодавства, враховуючи характер спірних правовідносин, фактичні обставини цієї справи, колегія суддів доходить висновку, що саме на ТОВ «ЖЕК «Забота» покладено обов`язок забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , у тому числі проведення у ньому поточного ремонту даху, а також вжиття дій, спрямованих на підтримання у належному стані даху цього будинку.

Під час апеляційного перегляду справи скаржником не спростовано встановлених судом обставин щодо заподіяння позивачу шкоди, розмір якої відповідач не оспорював, внаслідок неправомірної бездіяльності ТОВ «ЖЕК «Забота», як управителя цього будинку та виконавця комунальних послуг, і не надано доказів на підтвердження того, що він не має обов`язку з проведення поточного ремонту даху вказаного будинку№16, отже не спростовано висновку суду, що саме ТОВ «ЖЕК «Забота», як винна особа, має нести відповідальність за спричинену позивачу матеріальну та моральну шкоду, як особа, яка її завдала.

Апеляційна скарга не містить переконливих доводів, які б свідчили про наявність правових передумов, які б звільняли відповідача від виконання зазначених вище обов`язків, натомість фактичне виконання робіт з поточного ремонту даху вказаного будинку, вагомо свідчить про те, що обов`язок з виконання цих робіт, покладено саме на ТОВ «ЖЕК «Забота», як управителя будинку АДРЕСА_4 не на будь-яку іншу особу.

Несвоєчасність проведення необхідних робіт з поточного ремонту даху, зумовили заподіяння позивачу майнової шкоди, розмір якої визначено висновком судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/115-24/6709-БТ від 09 липня 2024 року, що не спростовано відповідачем.

Між несвоєчасним виконанням обов`язків відповідача з проведення поточного ремонту даху будинку у якому розташована квартира ОСОБА_1 , та наслідками у вигляді залиття водою кімнати цієї квартири, наявний причинно-наслідковий зв`язок, що свідчить про наявність вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди.

Твердження скаржника про те, що ремонт даху відноситься до капітального ремонту, який відповідач не здійснює, колегія суддів відхиляє, оскільки як встановлено судом до обсягу поточного ремонту відноситься заміна окремих плиток або шиферній покрівлі даху будинку, що фактично не було виконано відповідачем до залиття квартири АДРЕСА_1 .

Як вже зазначалось вище, в оцінці наведеного суд першої інстанції правильно врахував, що якщо у разі невиконання чи неналежного виконання управителем своїх обов`язків співвласнику завдана шкода, то застосовуються правила як про договірну, так і деліктну відповідальність. Тому доводи заявника, що договірні правовідносини між позивачем та відповідачем виключають можливість застосування до спірних правовідносин положень глави 82 ЦК України, зокрема, статтю 1166 ЦК України, є помилковими.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

За наведених обставин, судом правильно встановлено наявність шкоди, яку заподіяно позивачу, у зв`язку з протиправною поведінкою товариства та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а також наявність вини відповідача.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.

Доказів, які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм матеріального та процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

Наданий ТОВ «ЖЕК «Забота» суду апеляційної інстанції висновок експертного дослідження №ЕД-19/115-25/5959 БТ від 21 квітня 2025 року щодо технічного стану покрівлі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 станом на 15 квітня 2025 року є новим доказом у справі, проте належних обґрунтувань щодо неможливості надання такого висновку, під час розгляду справи в суді першої інстанції не зазначено. Зважаючи на те, що вказаний висновок добутий відповідачем після ухвалення рішення суду першої інстанції та не був предметом розгляду на час ухвалення оскаржуваного рішення, апеляційний суд відмовляє у прийнятті висновку.

При цьому колегія суддів зауважує, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Представник відповідача ні в заяві, ні в судовому засіданні не обґрунтовував поважність обставин неподання відповідного висновку до суду першої інстанції.

Крім того, наданий висновок не є належним та допустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Отже, апеляційний суд не прийняв вказаний висновок, оскільки підстав прийняття доказів на стадії апеляційного перегляду справи відповідачем не викладено, що свідчить про відсутність виняткових випадків, внаслідок яких відповідач був позбавлений можливості надати ці докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Що стосується наданого листа повідомлення №71 від 21 квітня 2022 року, то він також не може бути прийнятий апеляційним судом, оскільки відповідач не обґрунтовував поважність обставин неподання цього листа до суду першої інстанції, з огляду на те, що обставини та факт інформування мешканців будинку про необхідність проведення капітального ремонту покрівлі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 було предметом дослідження судом першої інстанції.

У відповідності статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.

25 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав через систему «Електронний суд» заяву про стягнення з ТОВ «ЖЕК «Забота» на його користь 6 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав заяву, з підстав викладених у заяві.

Представник відповідача ТОВ «ЖЕК «Забота» заперечував проти заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що підготовка заперечення на клопотання відповідача про долучення доказів до апеляційного суду 4 000 грн є необґрунтованою та неспівмірною.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду, який викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач ОСОБА_1 надав:

- договір про надання правничої допомоги №44 від 10 березня 2025 року, укладений між ним та адвокатом Гарасюта І.О. ;

- додаткову угоду до вказаного договору від 10 березня 2025 року;

- акт про надані послуги від 25 квітня 2025 року, згідно з яких адвокат надав такі послуги:

1. підготовка відзиву на апеляційну скаргу. В тому числі ознайомлення з матеріалами справи 3490/11695/23 на суму 2 000 грн.

2. підготовка заперечення на клопотання відповідача про долучення доказів до апеляційного суду 4 000 грн

- платіжну інструкцію №71С2-2250-НКСС-5ВММ від 25 квітня 2025 року на суму 6 000 грн.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2)необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції посилався на те, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції є неспівмірним із складністю виконаної роботи та просив відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи наведені в заяві представника відповідача Татарінова В.П. доводи щодо необґрунтованості та неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, суть спору, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, обсяг виконаної адвокатом роботи, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, розгляд справи в суді апеляційної інстанції в порядку спрощеного провадження, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягуваних з ТОВ «ЖЕК «Забота» на користь ОСОБА_1 , до 2 000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» на користь ОСОБА_1 виграти на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 29 квітня 2025 року.