Справа № 169/823/24
Провадження № 2/169/48/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого Тітівалова Р.К.

з участю:

секретаря судового засідання Мисюка П.З.,

представника відповідача Мацея А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов мотивований тим, що 26 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 104133844, право вимоги за яким на підставі договору факторингу 29 січня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього, 16 вересня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8259520, право вимоги за яким на підставі договору факторингу 27 лютого 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Також, 24 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») був укладений кредитний договір № 31209-09/2023, право вимоги за яким на підставі договору факторингу 29 квітня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Окрім цього, 25 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 4937987, право вимоги за яким на підставі договорів факторингу 14 червня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитних договорів у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 135169,18 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 28 серпня 2024 року надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому, вказуючи, що ніколи ні з позивачем, ні з будь-іншою якою фінансовою установою кредитних договорів не підписував, кредитних коштів не отримував, просив відмовити у задоволенні позову (а. с. 95-117 т. 1).

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року за клопотанням представника відповідача призначена судово-економічна експертиза, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинене (а. с. 16-17 т. 2).

Ухвалою суду від 21 березня 2025 року провадження у цій справі поновлене для розгляду клопотання судового експерта (а. с. 42 т. 2), проте представник відповідача у судовому засіданні 01 квітня 2025 року відмовився від оплати за проведення експертизи та просив залишити ухвалу суду від 13 лютого 2025 року, якою була призначена судово-економічна експертиза, без виконання.

Водночас представник відповідача 01 квітня 2025 року надіслав до суду висновок експерта № 3524 від 13 березня 2025 року за результатами економічної експертизи, проведеної на замовлення відповідача ОСОБА_1 (а. с. 50-95 т. 2).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 118, 119 т. 2), у додаткових поясненнях просив розглядати справу за його відсутності (а. с. 174-180 т. 1).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, розпискою та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 121, 123, 126), про причини неявки суд не повідомляв, клопотань не подавав.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом встановлено, що 16 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із заявою на отримання кредиту № 8259520, в якій просив надати йому кредит для задоволення особистих потреб в сумі 17000 гривень на платіжну картку 535528*83 (а. с. 29 т. 1).

Тогож дня відповідач уклав із ТОВ «МІЛОАН» договір № 8259520, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 17000 гривень. Строк дії договору 107 днів, з них пільговий період складає 17 днів (до 03 жовтня 2023 року) із сплатою денної процентної ставки 1,25%, та поточний період 90 днів (до 01 січня 2024 року) із сплатою процентної ставки 3%. Реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 11339 % річних. Комісія за надання кредиту 1700 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (а. с. 22-27 т. 1).

Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 27 на звороті, 28 т. 1).

Усі зазначені документи підписані відповідачем об 11 годині 11 хвилин 16 вересня 2023 року за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Z54710.

ТОВ «МІЛОАН», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.

Відповідно до відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 8259520 відповідач частково повернув тіло кредиту в розмірі 3400 гривень та проценти за користування кредитними коштами 2550 гривень, а також неодноразово сплачував комісію за пролонгацію.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № 8259520 від 16 вересня 2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 56621,9 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 13600 гривень, заборгованість за відсотками 41321,9 гривень, заборгованість за комісією 1700 гривень (а. с. 34 т. 1, 147-148 т. 1).

З матеріалів справи видно, що 26 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із заявою на отримання кредиту № 104133844, в якій просив надати йому кредит для задоволення особистих потреб в сумі 10000 гривень на платіжну картку НОМЕР_1 (а. с. 16 т. 1).

Тогож дня відповідач уклав із ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит № 104133844, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 10000 гривень. Строк дії договору 105 днів, починаючи з 26 вересня 2023 року, з них пільговий період складає 15 днів (до 11 жовтня 2023 року) із сплатою денної процентної ставки 0,01%, та поточний період 90 днів (до 09 січня 2024 року) із сплатою стандартної процентної ставки 3 %. Реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 9358 % річних, а в грошовому виразі 27015 гривень (а. с. 9-14 т. 1).

За змістом пункту 6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору Позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (в тому числі правилами, паспортом споживачого кредиту та графіком платежів) він ознайомлений, погоджується з усіма визначеними умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил.

Усі зазначені документи підписані відповідачем о 09 годині 57 хвилин 26 вересня 2023 року за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором 436063.

На виконання умов договору 26 вересня 2023 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 10000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок з використанням карти НОМЕР_2 *83 (а. с. 10 т. 1).

ТОВ «МІЛОАН», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.

Відповідно до відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 104133844 відповідач частково повернув тіло кредиту в розмірі 1200 гривень та проценти за користування кредитними коштами 900 гривень, а також неодноразово сплачував комісію за пролонгацію.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит утворилася заборгованість у загальному розмірі 32007,28 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 8800 гривень, заборгованість за відсотками 23207,28 гривень (а. с. 21 т. 1, 149-150 т. 1).

24 вересня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 31209-09/2023, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 6400 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5 % в день, що становить 912,5% річних. Строк дії договору 360 днів до 17 вересня 2024 року (а. с. 41-43 т. 1).

Відповідно до пункту 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 44 на звороті, 45-46 т. 1).

Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором W3804.

24 вересня 2023 року на платіжну картку відповідача були перераховані кошти в сумі 6400 гривень (номер транзакції в системі iPai.ua 288322052) (а. с. 142 т. 1).

ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.

З наявного в справі розрахунку видно, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 31209-09/2023 від 24 вересня 2023 року становить 38240 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 6400 гривень, заборгованість за процентами за користування позикою 31840 гривень (а. с. 52, 143-146 т. 1).

Заборгованість по відсотках нарахована до 29 квітня 2024 року за узгодженою в договорі ставкою 2.5 % в день в межах строку дії договору (6400 грн * 2.5 % / 100 % * 199 дн = 31840 грн).

25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 4937987 (а. с. 55-57 т. 1).

Відповідно до пунктів 2, 6 Договору сума кредиту становить 2000 гривень, строк дії договору 15 днів (до 09 листопада 2023 року), базова процентна ставка за перший день користування позикою 44,86%, знижена процентна ставка з другого дня користуування позикою до дати повернення позики 0.01 % , процентна ставка за кожен день продовження користування позикою 3.00 %.

Відповідно до пункту 4 договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами.

Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим індентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію» (пункт 20 Договору).

Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором rsXmRw16Gk.

З наявного в справі розрахунку видно, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4937987 від 25 жовтня 2023 року становить 8300 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 2000 гривень, заборгованість за процентами за користування позикою 6300 гривень (а. с. 65, 136-137 т. 1).

Заборгованість по відсотках нарахована до 07 лютого 2024 року за узгодженими в договорі процентними ставками в межах строку дії договору:

2000 грн * 44.86 % / 100 % * 1 дн = 897.20 грн;

2000 грн * 0.01 % / 100 % * 14 дн = 2.80 грн;

2000 грн * 3 % / 100 % * 90 дн = 5400 грн;

897.20 грн + 2.80 грн + 5400 грн = 6300 грн.

Відповідно до повідомлення Акціонерного товариства «ПУМБ» № КНО-07.8.6/12257БТ від 31 грудня 2024 року на ім`я відповідача ОСОБА_1 у банку емітована платіжна картка НОМЕР_4 (рахунок № НОМЕР_5 у гривні).

Із виписки по вказаному рахунку за період з 16 вересня по 15 жовтня 2023 року видно, що на картку відповідача 16 вересня 2023 року були зараховані кошти в розмірі 17000 гривень, 24 вересня 2023 року 6400 гривень, 26 вересня 2023 року 10000 гривень (а. с. 243-252 т. 1).

Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання, які випливають із вказаних вище кредитних договорів, ці договори є укладеними в письмовій формі відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх їхніх істотних умов.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи видно, що 29 січня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 29012024 (а. с. 17-18 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату, а ТОВ «МІЛОАН» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить ТОВ «МІЛОАН».

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2.

29 січня 2024 року уповноважені представники сторін договору факторингу підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників № 2 (а. с. 19 т. 1).

Відповідач ОСОБА_1 є у Витязі з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 29012024 від 29 січня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 104133844 становить 32007,28 гривень (а. с. 20 т. 1).

27 лютого 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 27022024 (а. с. 30-31 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату, а ТОВ «МІЛОАН» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить ТОВ «МІЛОАН».

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2.

27 лютого 2024 року уповноважені представники сторін договору факторингу підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників (а. с. 32 т. 1).

Відповідач ОСОБА_1 є в Витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 8259520 становить 56621,9 грн (а. с. 33 т. 1).

29 квітня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 29042024 (а. с. 47-49 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за плату, а ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пенею, за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2.

29 квітня 2024 року уповноважені представники сторін договору факторингу підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників (а. с. 50 т. 1).

Відповідач ОСОБА_1 є в Витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29042024 від 29 квітня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 31209-09/2023 становить 38240 гривень (а. с. 51 т. 1).

14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 14/06/21 (а. с. 59-60 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату, а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, який формується згідно з Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2.

27 лютого 2024 року уповноважені представники сторін договору факторингу підписали додаткову угоду до нього № 20 та акт прийому-передачі Реєстру боржників № 19 (а. с. 62, 63 т. 1).

Відповідач ОСОБА_1 є в Витязі з Реєстру боржників № 19 до Договору факторингу № 14/06/21 від 21 червня 2021 року і загальна сума його зобов`язань за договором позики № 4937987 становить 8300 гривень (а. с. 64 т. 1).

Аналіз наведених вище норм матеріального права та обставин справи в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами, а доводи представника відповідача про протилежне є безпідставними та необгрунтованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі кредитні договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Доводи відповідача та його представника про неотримання кредитних коштів є безпідставними та необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються випискою по належному відповідачу картковому рахунку.

Посилання представника відповідача на відсутність у справі оригіналів первинних бухгалтерських документів не є підставою для висновку про невиконання умов договору первісним кредитором та, як наслідок, неотримання позичальником грошових коштів за кредитним договором.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 (провадження № 61-9710св22).

Щодо висновку судового експерта № 3524 від 13 березня 2025 року за результатами проведення економічної експертизи (а. с. 74-94 т. 2).

Зазначений висновок виготовлений експертом на замовлення відповідача.

У вступній частині висновку вказано, що експерту для проведення експертизи була надана позовна заява з додатками на 134 електронних аркушах.

Експерт дійшов всиновку, що в межах наданих йому для проведення експертизи документів отримання відповідачем кредитних коштів за вказаними у цьому рішенні кредитними договорами та розміри заборгованості за ними документально не підтверджуються.

Підставою для такого висновку стала відсутність у наданих експерту документах виписки по рахунку, розбіжності в розмірах тіла кредиту за договорами № 104133844 та № 8259520 та недостатність інформації в розрахунках заборгованості (а. с. 92 на звороті 93 т. 2).

За змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З огляду на те, що в матеріалах справи є належні та достатні докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та проведених розрахунків (виписки по належному відповідачу картковому рахунку, відомості про нарахування та погашення заборгованості та інші докази, досліджені в судовому засіданні), які замовником (відповідачем) не були надані судовому експерту для проведення експертизи, то суд не бере до уваги висновок судового експерта № 3524 від 13 березня 2025 року, оскльки він не відповідає визначеному статтею 79 ЦПК України критерію достовірності, зроблений на підставі вибіркових документів та суперечить іншим доказам в їх сукупності у цій справі.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою вказаної статті процесуального закону доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, представник відповідача, посилаючись на неотримання кредитних коштів відповідачем та неправильність розрахунків, не надав суду жодних доказів на підтвердження таких тверджень, зокрема, виписки по рахунку відповідача та власних обгрунтованих розрахунків заборгованості.

Також слід звернути увагу на те, що саме за клопотанням відповідача суд ухвалою від 13 лютого 2025 року призначив судово-економічну експертизу, проте представник відповідача у судовому засіданні 01 квітня 2025 року під час розгляду клопотання експерта відмовився від оплати за проведення експертизи та просив залишити ухвалу суду від 13 лютого 2025 року без виконання.

Таким чином, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісними кредиторами на кредитну картку, що й було предметом чотирьох укладених Договорів, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача сум заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримані і на час розгляду цієї справи не повернуті, є підставними і підлягають до задоволення.

Такі висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17.

Проценти за користування кредитними коштами за кредитними договорами № 31209-09/2023 та № 4937987 у розмірі 31840 гривень та 6300 гривень розраховані відповідно до узгоджених між сторонами договорів істотних умов та підлягають стягненню.

Проте, не можна погодитися із розміром нарахованих процентів за кредитними договорами № 104133844 та № 8259520 з таких підстав.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зробила правовий висновок, що нарахування процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів є недопустимим. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.5.2, 1.5.3 договору про споживчий кредит № 8259520 від 16 вересня 2023 року строк дії договору становить 107 днів, з них пільговий період 17 днів (до 03 жовтня 2023 року) із сплатою денної процентної ставки 1,25 %, та поточний період 90 днів (до 01 січня 2024 року) із сплатою процентної ставки 3 % (а. с. 22-27 т. 1).

З відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 8259520 видно, що проценти за користування кредитними коштами нараховані з 17 вересня 2023 року по 16 січня 2024 року включно (а. с. 147-148 т. 1).

Таким чином, проценти з 02 по 16 січня 2024 року у розмірі 6120 гривень (13600 грн * 3% / 100% * 15 дн = 6120 грн) нараховані поза строком дії договору, у зв`язку з чим розмір заборгованості підлягає зменшенню на вказану суму і з відповідача слід стягнути проценти за користування кредитними коштами за договором про споживчий кредит № 8259520 від 16 вересня 2023 року у розмірі 35201 гривня 90 копійок (41321.90 грн 6120 грн = 35201.90 грн).

Згідно з пунктами 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.5.2, 1.5.3 договору про споживчий кредит № 104133844 від 26 вересня 2023 року строк дії договору становить 105 днів, починаючи з 26 вересня 2023 року, з них пільговий період складає 15 днів (до 11 жовтня 2023 року) із сплатою денної процентної ставки 0,01%, та поточний період 90 днів (до 09 січня 2024 року) із сплатою стандартної процентної ставки 3 % (а. с. 9-14 т. 1).

Відповідно до відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 104133844 проценти за користування кредитними коштами нараховані з 27 вересня 2023 року по 18 січня 2024 року включно (а. с. 149-150 т. 1).

З огляду на вказане, проценти з 10 по 18 січня 2024 року у розмірі 2376 гривень (8800 грн * 3% / 100% * 9 дн = 2376 грн) нараховані поза строком дії договору, у зв`язку з чим розмір заборгованості підлягає зменшенню на вказану суму і з відповідача слід стягнути проценти за користування кредитними коштами за договором про споживчий кредит № 104133844 від 26 вересня 2023 року у розмірі 20831 гривня 28 копійок (23207.28 грн 2376 грн = 20831.28 грн).

Водночас слід звернути увагу на те, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк.

У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (93.71 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2837 гривень 54 копійки (3028 грн * 93.71 % / 100 % = 2837.54 грн).

Представник відповідача просив стягнути з позивача судові витрати на проведення експертизи у розмірі 40000 гривень та професійну правничу допомогу у розмірі 30000 гривень.

Враховуючи, що висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи № 3524 від 13 березня 2025 року суд на підставі положень статті 110 ЦПК України відхилив як такий, що не відповідає критерію достовірності та не ґрунтується на всіх матеріалах справи, то понесені відповідачем витрати на проведення вказаної експертизи розподілу не підлягають.

01 квітня 2025 року на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 гривень представник відповідача надав суду копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 03 жовтня 2025 року, копію акту виконаних робіт від 31 березня 2025 року, копію акту про прийняття-передачу наданих послуг від 31 березня 2025 року, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 31 березня 2025 року (а. с. 106-116 т. 2).

У пункті 4.11 договору про надання правничої (праової) допомоги від 03 жовтня 2025 року вказано, що за надані послуги відповідач спалачує адвокату Мацею А.М. гонорар в розмірі 30000 гривень після закінчення розгляду справи по суті в суді першої інстанції (а. с. 110 т. 2).

Також в матеріалах справи є ордер на надання правової (правничої) допомоги від 03 жовтня 2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю (а. с. 169 т. 1).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У додаткових поясненнях (а. с. 174-180 т. 2) представник позивача, вказуючи, що сума гонорару в розмірі 30000 гривень є неспівмірною з огляду на малозначність та складність цієї справи, просив відмовити в стягненні таких витрат.

Проте, зробивши у вказаних поясненнях формально вказівку на неспівмірність фіксованого гонорару адвоката наданим відповідачу послугам, представник позивача жодним чином не обґрунтував та не мотивував таке твердження.

Після подання представником відповідача 01 квітня 2025 року клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу із додатковими підтверджуючими документами представник позивача також жодних заперечень щодо співмірності цих витрат до суду не подавав.

З огляду на вказане, суд вважає, що представник позивача не спростував співмірності фіксованого розміру гонорара адвоката.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов задоволений частково на 93,71 % (відмовлено у задоволенні на 6,29 %), то, виходячи з принципу пропорційності розподілу судових витрат, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1887 гривень (30000 грн / 100 % * 6.29 % = 1887 грн).

На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивльного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про споживчий кредит № 8259520 від 16 вересня 2023 року в розмірі 50501 (п`ятдесят тисяч п`ятсот одна) гривня 90 (дев`яносто) копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень, заборгованість за відсотками 35201 гривня (тридцять п`ять тисяч двісті одна) гривня 90 (дев`яносто) копійок, заборгованість за комісією 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 104133844 від 26 вересня 2023 року в розмірі 29631 (двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 8800 (вісім тисяч вісімсот) гривень, заборгованість за відсотками 20831 гривня (двадцять тисяч вісімсот тридцять одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 31209-09/2023 від 24 вересня 2023 року в розмірі 38240 (тридцять вісім тисяч двісті сорок) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 6400 (шість тисяч чотириста), заборгованість за відсотками 31840 (тридцять одна тисяча вісімсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 4937987 від 25 жовтня 2023 року в розмірі 8300 (вісім тисяч триста) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 2000 (дві тисячі) гривень, заборгованість за відсотками 6300 (шість тисяч триста) гривень.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місця знаходження: вулиця Симона Петлюри, 30, місто Київ, .

Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович, адреса місця знаходження: вулиця Лісова, 2, місто Бровари, Київська область

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуючий

Повне рішення складене 01 травня 2025 року.