УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 630/1094/23

провадження № 61-5177ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , в якому просив суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :26:056:0034, що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом перенесення новозбудованого металопрофілеєвого паркану на відстань не менше ніж на 1 метр від виступаючої конструкції житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , при цьому зменшивши висоту паркану до не більше ніж 2 метри;

- зобов`язати ОСОБА_1 знести шляхом засипання самочинно побудовану нею вигрібну яму на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :26:056:0034, що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 вирізати та викорчувати горіхове дерево, що розташоване на території домоволодіння по АДРЕСА_1 та росте на відстані 1,5 -1,55 метрів від житлового будинку ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 11 листопада

2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду

від 18 березня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :26:056:0034, що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом перенесення новозбудованого металопрофілеєвого паркану на відстань не менше ніж на 1 метр від виступаючої конструкції житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , при цьому зменшивши висоту паркану до не більше ніж 2 метри.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести шляхом засипання самочинно побудовану нею вигрібну яму на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :26:056:0034, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 вирізати та викорчувати горіхове дерево, що розташоване на території домоволодіння по АДРЕСА_1 та росте на відстані 1,5 -1,55 метрів від житлового будинку ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 220,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 33 865,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи у розмірі 9 844,64 грн.

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року (повний текст постанови виготовлено 19 березня

2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 21 квітня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила суд: «Змінити рішення Харківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року по справі № 630/1094/23, провадження № 22-ц/818/1435/25… Залишити задоволеним позов в частині зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :26:056:0034, що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом перенесення новозбудованого металопрофілеєвого паркану на відстань не менше ніж на 1 метр від виступаючої конструкції житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , при цьому зменшивши висоту паркану до не більше ніж 2 метри. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі задоволених позовних вимог. В іншій частині позову відмовити.».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4 000,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2023 році та заявляв три позовні вимоги немайнового характеру.

Виходячи з прохальної частини касаційної скарги, заявник оскаржує рішення лише в частині двох позовних вимог немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 073,60 грн).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 294,40 грн:

1) Судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру - 2 147,20 грн (1 073,60*2= 2 147,20);

2) Судовий збір за подачу касаційної скарги - 4 294,40 грн (2 147,20*200%=4 294,40);

3) Сплачено судового збору - 4 000,00 грн;

4) Доплата судового збору - 294,40 грн (4 294,40-4 000,00=294,40).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Заявником у змісті прохальної частини зазначено: «Змінити рішення Харківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у по справі № 630/1094/23…».

Верховний Суд звертає увагу заявника, що 18 березня 2025 року Харківським апеляційним судом було ухвалено постанову, а не рішення.

Таким чином сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження

у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Відповідно, заявнику необхідно уточнити прохальну частину з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, визначених змістом статті 409 ЦПК України та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі заявник просить змінити судове рішення Харківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Отже, заявнику необхідно повідомити суд, чи оскаржує вона рішення суду першої інстанції, зважаючи на те, що оскаржуваною постановою апеляційного суду рішення суду першої залишено без змін.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць