Справа № 703/3839/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Яковенко І.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, придбаної під час шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

встановив:

19 липня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину, як подружнього майна, трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 04 лютого 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис №22. Тривалий час сторони не проживають спільно як подружжя. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони не мають спільного бюджету та спільних планів на майбутнє, між ними постійно виникали і виникають конфліктні ситуації, немає поваги один до одного. Вважає, що їх шлюб фактично припинив свої існування, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час шлюбу сторонами була придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу (правовстановлюючий документ на відповідача ОСОБА_4 ) посвідчено 21 травня 2016 року приватним нотаріусом Новіковим І.М. Згідно витягу з реєстру речових прав загальна площа квартири 66,5 кв.м., житлова площа 37,9 кв.м. Договір купівлі-продажу квартири перебуває у відповідача.

За вказаних обставин, ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк.

07 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якій відповідача за первісним позовом просить суд: прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду; залишити у власності ОСОБА_3 автомобіль Renault Trafic, номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , 1/2 частину вартості автомобіля Renault Trafic, номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 177350 гривень 00 копійок.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за первісним позовом зловживає своїми правами і порушує у такий спосіб її права, заявляючи вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири, але не ставить питання про поділ автомобіля, яким він користується. Перебуваючи у шлюбі, а саме 24 квітня 2014 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було придбано автомобіль Renault Trafic, номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . Даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3 і використовує його виключно останній. Оскільки вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, частка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є рівними, тобто кожному з них належить по 1/2 частині вказаного автомобіля. ОСОБА_4 згідна отримати грошову компенсацію замість своєї частки у автомобілі. Так як ОСОБА_3 користується одноособово автомобілем, ОСОБА_4 не може керувати автомобілем та у неї відсутнє посвідчення водія, то остання не заперечує проти залишення у власності ОСОБА_3 автомобіля, натомість вона має право на отримання грошової компенсації за належну їй 1/2 частку в автомобілі. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 04 жовтня 2024 року, вартість вказаного автомобіля становить 354700 гривень , отже вартість 1/2 частини автомобіля, яка належить ОСОБА_4 , становить 177350 гривень 00 копійок.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним зустрічним позовом.

Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

18 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , а також відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, при цьому їх представники не заперечували проти розгляду справи по суті без участі їх довірителів.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвокат Багмет Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги, які викладені у первісній позовній заяві, підтримала у повному обсязі. Зазначила, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 визнає у повному обсязі. При цьому вказала, що ОСОБА_3 не наполягає на стягненні з ОСОБА_4 на його користь понесених ним судових витрат.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 адвокат Здоровко Л.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, які викладену у зустрічній позовній заяві. Зазначила, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 визнає у повному обсязі. Наполягала на стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесених останньою судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви.

Суд, врахувавши позиції представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 04 лютого 2011 року між позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис за №22. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 прізвище не змінювала, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області 04 лютого 2011 року (а.с.8).

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Черкаської області Новіковим І.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1869, є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 липня 2024 року за №385032609, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Новіковим І.М., на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Черкаської області Новіковим І.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1869, 21 травня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9).

Крім того, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником автомобіля марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , з 24 квітня 2014 року є ОСОБА_3 (а.с.46).

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2024 року, яке набрало законної сили 22 жовтня 2024 року, у справі №703/3704/24, 2/703/1288/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, вирішено: позов задовольнити; розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 04 лютого 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайоного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №22 (а.с.67-68).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_1 , хоча і належить на праві власності відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_4 , а автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 позивачу за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , однак придбані у період зареєстрованого між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шлюбу, суд приходить до висновку, що спірні квартира та автомобіль є спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2, 3 ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Частки чоловіка та дружини є рівними. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, Верховного Суду від 06 лютого 2018 року №235/9895/15, від 05 квітня 2018 року №404/1515/16-ц, та Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року №372/504/17.

Крім того, у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №621/2180/17-ц, Верховний суд дійшов висновку, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 29 січня 2021 року у справі №161/14048/19, від 09 грудня 2020 року у справі №161/1122/19.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 визнає позовні вимоги за первісним позовом, а позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 визнає позовні вимоги за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/2 частині спірних квартири та автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Крім того, відповідно до ч.1-2, 4 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Частинами 1 та 2 статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 стверджує, що автомобілем марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_7 та спільним майном подружжя, фактично володіє та користується саме останній, натомість у відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 відсутнє посвідчення водія, внаслідок чого вона не має можливості користуватися вказаним автомобілем.

Вищевказані обставини позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_7 не заперечуються та визнаються.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (провадження №14-182цс2):

«Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі №210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі №501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2020 року у справі №235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі №487/6195/16-ц і від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19)»

Постановою від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що автомобілем марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_7 та є спільною сумісною власністю подружжя, фактично володіє та користується саме ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що в порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню компенсація 1/2 частини вартості автомобіля.

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного оцінювачем ОСОБА_8 04 жовтня 2024 року, ринкова вартість автомобіля марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 354 700 гривень 00 копійок (а.с.47).

Вартість спірного автомобіля, яка визначена оцінювачем ОСОБА_8 та викладена у вищевказаному висновку про вартість об`єкта оцінки, сторонами не оспорюється.

Таким чином, у порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню компенсація вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 177 350 гривень 00 копійок (357 700 гривень 00 копійок поділити на 2).

Згідно ст.392 ЦПК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №16436221 від 16 липня 2024 року, ОСОБА_9 при поданні первісної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1212 гривень 00 копійок (а.с.1).

Відповідно до фіскального чеку № від 07 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 при поданні зустрічної позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 1773 гривні 50 копійок (а.с.37).

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.3 ст.217 ЦПК України, з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Враховуючи, що розгляд даної цивільної справи проведено за правилами загального позовного провадження, та приймаючи до уваги, що відзиви на первісну позовну заяву та зустрічну позовну заяву, в яких викладені позиції сторін щодо заявлених первісних позовних вимог та зустрічних позовних вимог, сторонами та їх представниками до суду не подано, представниками сторін у підготовчому судовому засіданні позиція щодо визнання чи невизнання як позовних вимог не висловлена, натомість представники сторін повідомили суд про визнання сторонами позовних вимог після оголошення головуючим судового засідання відкритим, тобто після початку розгляду справи по суті, суд не вбачає підстав для застосування положень ч.1 ст.142 ЦПК України, та повернення сторонам з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

При цьому, оскільки ОСОБА_3 у первісній позовній заяві не поставлено питання про стягнення з ОСОБА_4 на його користь судових витрат по сплаті судового збору за подання до суду первісної позовної заяви та приймаючи до уваги, що представник ОСОБА_3 у судовому засіданні не наполягала на стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вказаних судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_4 судових витрат, які понесені ОСОБА_3 у зв`язку з поданням до суду первісної позовної заяви.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню у повному обсязі, та враховуючи, що представник ОСОБА_4 у судовому засіданні наполягала на відшкодуванні понесених ОСОБА_4 витрат по сплаті судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4 сплачений останньою при подачі до суду зустрічної позовної заяви у сумі 1773 гривні 50 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4, 5, 13, 76-82, 89, 133-141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, придбаної під час шлюбу задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя, залишити за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Renault», модель «Trafic», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 177 350 (сто сімдесят сім тисяч триста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 1773 (одна тисяча сімсот сімдесят три) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко