Провадження №2-п/523/67/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Бокова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

представника заявника/відповідача Одеської міської ради Танасійчук І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ростомова Г.А.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №7 в м. Одесі заяву представника відповідача Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси ухваленого 08 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: КП ЖКС «Північний» та Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням.

Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

На адресу суду 26.12.2024 року (вх. № 43050) надійшла заява за підписом представника Одеської міської ради Вінюкова Володимира про перегляд заочного рішення суду.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що заочне рішення підлягає скасуванню з наступних підстав, а саме, не отримання повідомлення про виклик до суду, не отримання копії судового рішення та порушення судом норм матеріального права, що полягає в тому, що судом рішенням нежитлове приміщення було переведено в категорію житлового. Рішенням суду було незаконного визнано частину нежитлового приміщення Одеської міської ради житловим приміщенням. Також, в заяві представник зазначив, що ухвалення будь-якого рішення у вказаній справі безпосередньо впливає на права та обов`язки Департаменту комунальної власності ОМР, в частині щодо здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Судом було проігноровано даний факт та не було залучення Департамент до участі у справі.

З урахуванням викладеного представник заявника/відповідача Одеської міської ради просить: поновити Одеській міській раді пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 08.02.2017 року; переглянути заочне рішення суду, скасувати заочне рішення та призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

До заяви про перегляд заочного рішення, представником відповідача надано докази на підтвердження обставин на які йдеться посилання в заяві про перегляд.

Також, 31.01.2025 року (вх. № 3355) на адресу суду надійшла заява в порядку ст. 83 ЦПК України про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії листа КП «БТІ» ОМР від 17.01.2025 року.

В подальшому, 10.02.2025 року (вх. № 4525) на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі за заявою про перегляд заочного рішення суду за підписом представника відповідача Пересипської районної адміністрації ОМР Мельник О.О.

Так, відповідно до вказаних пояснень представник відповідача зазначила, що 08 лютого 2017 Суворовський районний суд м. Одеси розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 523/19129/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: КП ЖКС Північний та Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії та прийняв заочне рішення яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено а саме: визнано квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням; визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язано Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача зазначає, що відповідно до заяви Одеська міська рада зазначає, що заочне рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, за відсутності уповноваженої особи Одеської міської ради, не сповіщеної належним чином про дати судових засідань що призвело до порушення прав та інтересів Одеської міської ради як власника нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 315,7 кв.м, яке було надано в оренду Одеському державному університету внутрішніх справ.

Представник відповідача зазначає, що Пересипська (Суворовська) районна адміністрація відповідно рішення суду від 08.02.2018 у справі 523/19129/16-ц є другим відповідачем зазначеної справи.

Також, відповідач зазначає, що 22.03.2017 ОСОБА_2 звернувся із заявою до в.о голови Суворовської райадміністрації Одеської міської ради Александрочкіну О.Ю. про укладення договору найму житла за адресою АДРЕСА_2 та видати ордер на підставі рішення та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси по справі 523/19129/16-ц. Згідно даних наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомості щодо оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 по справі 523/19129/16-ц відсутні та відповідно рішення набрало законної сили 21.02.2017 р.

Представник відповідача зазначає, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У зв`язку з цим, 18.04.2017 на виконання вищезазначеного рішення Суворовською (наразі Пересипською) районною адміністрацією Одеською міською радою видано ОСОБА_1 ордер на квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради, в межах повноважень, у повному обсязі виконано рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08.02.2017 по справі 523/19129/16-ц.

З урахуванням викладеного представник відповідача просить:

Долучити до справи пояснення на заяву про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 р по справі 523/19129/16-ц;

Врахувати при розгляді заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року у справі № 523/19129/16-ц зміну назви юридичної особи другого відповідача, а саме Суворовської районної адміністрація Одеської міської ради, код ЄДПОУ: 26303235 на Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради;

Поновити Одеській міській раді пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 р по справі 523/19129/16-ц;

Скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року у справі № 523/19129/16-ц та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження;

Провести судове засідання без участі представника Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради з врахуванням наданих пояснень.

До письмових пояснень представником відповідача надано копії документів на підтвердження обставин, що в ньому викладені.

Не погоджуючись з заявою про перегляд заочного рішення, на адресу суду 04.03.2025 року (вх.№ 7556) надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду за підписом позивача у справі ОСОБА_1 .

В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що рішення суду є законним, обґрунтованим, та виконаним, а відтак, обставини на які посилається відповідач щодо його скасування є необґрунтованими та такими, що не призведуть до наслідків ухвалення нового судового рішення.

Щодо доказів, які мають істотне значення, зазначив, що Одеська міська рада не надала жодних доказів на підтвердження обставин того, що рішення суду має бути скасованим. Вся аргументація поза процесуальним аспектом стосується виключно нормативно-правової оцінки та позиції ВС, які не існували на момент ухвалення судового рішення. Сама по собі не згода з судом рішенням не може стати підставою для його скасування.

Крім іншого, відповідач зазначив, що після ухвалення судового рішення, він весь час взаємодіяв із органами Одеської міської ради, зокрема отримував довідку проте, що спірна квартира було приватизована 30.10.1996 року. Крім іншого, Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено низку інших рішень щодо вказаної квартири, а саме скасування розпорядження та визнання недійсним свідоцтва про право власності. Колишні власники квартири, скористувались своїм правом та на підставі їх заяви квартира була передана до комунальної власності.

З урахуванням викладеного позивач зазначає, що надані стороною відповідача документи на підтвердження обставин щодо скасування заочного рішення не спростовують законність ухваленого рішення суду. Також зазначив, що в серпня 2024 року він отримав від КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР довідку щодо того, що він ОСОБА_1 участі в приватизації державного майна не приймав, а відтак, дані обставини свідчать про те, що позивач постійно взаємодіяв з органами ОМР, та наявність у таких різних ЄДРПОУ не змінює їх роль, як підрозділів ОМР, як єдиної організації.

Щодо строку звернення до суду позивач зазначив, що сам по собі факт ознайомлення з матеріалами справи не міг бути спонтанним рішенням відповідача, йому передує інформація про наявність такої справи.

Щодо необхідності залучення до участі в справі Департаменту комунальної власності ОМР на підставі Положення про Департамент затвердженого рішенням ОМР від 17.03.2021 року не могло бути, як таким, оскільки на момент ухвалення рішення діяло Положення затверджене рішенням Виконкому ОМР № 2752 від 19.02.2013 року. В силу положення, яке діяло станом на час ухвалення рішення, підстав для залучення ДКВ ОМР не було, в заяві про скасування судового рішення не вказано на які саме права та обов`язки ДКВ ОМР може вплинути рішення суду.

З урахуванням викладеного позивач зазначив, що просить заяву про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року залишити без задоволення.

До заперечень щодо скасування заочного рішення суду надав низку документів на підтвердження обставин викладених у заяві.

Крім іншого, на адресу суду за підписом представника відповідача ОМР Танасійчука І.М. надійшли пояснення у справі в порядку ст. 43 ЦПК України. Згідно наданих пояснень представник зазначив, що в заяві про перегляд заочного рішення суду наявні всі передбачені підстави для скасування заочного рішення, відповідач повістку про виклик до суду не отримував, не був обізнаний щодо розгляду справи, наявні в матеріалах справи повідомлення про отримання кореспонденції не є такими, що були зареєстровані в Юридичному департаменті, за вказаними реєстровими номерами зареєстровані інші процесуальні документи по іншим судовим справам. Зазначені обставини підтверджують поважність не явки представника ОМР до суду, отримання начебто відповідачем судового рішення, також спростовується тим, що за вказаним номером зареєстровані судові документи по іншій справі.

Щодо доказів, які мають суттєве значення при розгляді даної справи, представник зазначив, що суд при розгляді справи вийшов за межі своїх повноважень, що призвело до втрати частини комунального нежитлового приміщення, яке надано Одеському державному університету внутрішніх справ у користування. Зазначені обставини свідчать, що суд самостійно виокремив частину нежитлового приміщення та надав йому статус житлової квартири.

Щодо залучення ДКВ ОМР представник відповідача зазначив, що позивач на власний розсуд трактує положення про ДКВ, оскільки відповідно до Положення Департамент здійснює повноваження орендодавця комунального майна територіальної громади, що знаходиться в управлінні департаменту, а також контроль за повнотою та своєчасністю внесення орендарями орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, укладеними ОМР.

З урахуванням викладеного представник відповідача зазначає, що Одеська міська рада повністю довела та підтвердила необхідні складові, передбачені ст. 288 ЦПК України щодо перегляду заочного рішення суду.

На підставі викладеного представник відповідача просить скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні щодо розгляду заяви про скасування заочного рішення суду представник відповідача Одеської міської ради Танасійчук І.М. повністю підтримав подану заяву з підстав викладених у ній. Додатково суду пояснив, що надані відповідачем докази щодо скасування заочного рішення суду призведуть до ухвалення протилежного рішення. Просив врахувати обставину того, що в даній справі є потреба у залученні ДКВ ОМР, що порушено процедуру переведення нежитлового приміщення в жиле, а відтак є та наявні всі підстави для скасування заочного рішення, крім іншого, просив врахувати докази щодо не повідомлення відповідача про час та місце слухання справи та не отримання останнім судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Ростомов Грант Артурович заяви про перегляд заочного рішення суду просили залишити без задоволення. Додатково суду пояснили, що підтримують заперечення щодо заяви, а також просила врахувати обставину того, що судове рішення виконано, та відповідачем взагалі не зазначено та не надано доказів щодо ухвалення протилежного рішення суду.

Представник відповідача Пересипської районної адміністрації ОМР до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, у своїх письмових поясненнях зазначив, щодо можливості розгляду справи за його відсутності.

Треті особи: КП ЖКС «Північний» та Одеський державний університет внутрішніх справ про час та місце слухання справи повідомлялись, до суду не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заслухавши пояснення представника заявника/відповідача, який просив скасувати заочне рішення суду, відповідача та представника відповідача, які наполягали на залишенні заяви без задоволення, та відсутності підстав для його скасування, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення суду, матеріали цивільної справи з приводу доцільності перегляду заочного рішення суду, суд дійшов наступних висновків.

Так, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: КП ЖКС «Північний» та Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Отже, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, відповідач у поданій заяві та в поясненнях наданих суду посилалась, зокрема, на те, що не був повідомлений про день, час та місце судового розгляду, у зв`язку з чим не міг скористатись наданими йому процесуальними правами серед іншого, подати відзив на позов та докази, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

З огляду на викладене суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, а саме а.с. 30, також, відповідно до повідомлення а.с.52, відповідачу було направлено копію судового рішення, яке останнім було отримано 27.02.2017 року.

Таким чином, вирішуючи питання щодо ухвалення заочного рішення судом було взято до уваги обставини повідомлення про час та місце слухання справи відповідача, будь-яких сумнівів щодо не належного повідомлення у суду не могло бути, оскільки на документах про сповіщення проставлена печатка та вхідний номер відповідача.

При вирішення питання з приводу проведення заочного розгляду справи, суд керувався положенням (діючим на час ухвалення рішення, а саме ст. 224 ЦПК України (умови проведення заочного розгляду справи згідно яких встановлено у разі не явки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини не явки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти того вирішення справи.

Таким чином, судом було дотримано вимог ст. 224 ЦПК України (на момент ухвалення заочного рішення суду), з урахуванням чого було прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.

Щодо посилання відповідача на докази та обставини, які можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

У заяві про перегляд заочного рішення суду, відповідач посилається на те, що рішенням суду порушено порядок переведення нежитлового приміщення в житлове, та не залучено до участі в справі ДКВ ОМР.

З огляду на обставини встановлені заочним рішенням, судом під час ухвалення рішення було встановлено наступне «…Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Одеський юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ (правонаступник: Одеський державний університет внутрішніх справ) був укладений договір оренди від 02.07.2008 року №111/82.

07.08.2008 року була підписана нова редакція договору, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М., зареєстрована в реєстрі за №2744.

Предметом договору є передання Одеському державному університету внутрішніх справ у строкове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 315,7 кв.м. строком на 49 років, тобто до 02.07.2057 року.

В подальшому вищевказане приміщення було передано у користування працівникам Одеського державного університету внутрішніх справ, у тому числі квартира АДРЕСА_4 була передана у користування ОСОБА_1 за договором про надання службового приміщення від 01.09.2009 року.

Приміщення передавалось ОСОБА_1 у необладнаному для житла вигляді, про що вказано у самому договорі. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 були здійсненні ремонтні роботи з переобладнання квартири у житлову.

Одеський державний університет внутрішніх справ одночасно звернувся до Одеської міської ради із клопотанням про переведення приміщення у житловий фонд з наданням статусу гуртожитку для проживання працівників та службовців Одеського державного університету внутрішніх справ.

Так, Одеською міською радою було прийнято рішення №160 від 28.05.2015 року «Про передачу в господарське відання комунальним підприємствам (КП) «ЖКС Вузівський» та «ЖКС» «Пересипський» об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що розташовані за адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 .

У відповідності до вищевказаного рішення, нежитлову двоповерхову окремо розташовану будівлю №1 загальною площею 315,7 кв.м. (орендар Одеський державний університет внутрішніх справ) було передано в господарське відання КП «ЖКС «Пересипський».

Однак, з 28.05.2015 року по сьогоднішній день жодних дій направлених на надання приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 статусу житлового Одеською міською радою не вчинено.

В той же час, у відповідності до технічного висновку визначення технічного стану конструкцій фасадної будівлі, після виконання у ньому ремонту, з метою визнання його придатним до подальшої безпечної експлуатації в житловому будинку АДРЕСА_6 , загальний фізичний знос будівлі складає 39,0%, що оцінено як задовільне.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_1 , який після проведення ремонтних робіт постійно в ній проживає.

Разом з тим, внаслідок бездіяльності Одеської міської ради в частині ненадання приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 статусу житлового, ОСОБА_1 позбавлений права отримати ордер та здійснити реєстрацію свого місця проживання за вказаною адресою…».

З огляду на зазначене судом встановлено, що обставини на які посилається відповідач Одеська міська рада, були досліджені судом під час ухвалення заочного рішення, а відтак нових доказів, які б могли вплинути на судове рішення, відповідачем не надано.

Також, судом встановлено, що рішення суду від 08.02.2017 року виконано, та, суд в даному випадку погоджується з доводами представника позивача та позивача безпосередньо, що під час виконання судового рішення останній, тобто ОСОБА_1 постійно взаємодіяв з із органами Одеської міської ради під час реалізації житлових прав, зокрема шляхом отримання дозвільних документів, тощо.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі («Ryabykh v. Russia», №52854/99, п. 52).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, в судовому засіданні встановлено, що доводи, на які посилається відповідач як на підставу для скасування заочного рішення можуть бути предметом перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції не може ставити під сумнів зміст рішення суду з підстав порушення норм матеріального чи процесуального права та надавати цьому рішенню правої оцінки, перевіряти його правильність.

З урахуванням вищезазначеного, підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем Одеською міською радою не доведено та не надано доказів на підтвердження вимог передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.285 ЦПК України, з урахуванням чого підстави для скасування заочного рішення суду від 08 лютого 2017 року та призначення справи до розгляду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 260, 284-288 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Поновити заявнику Одеській міській раді пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року.

Заяву представника відповідача Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси ухваленого 08 лютого 2017 року залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, заявник має можливість оскаржити рішення до Одеського апеляційного суду в загальному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна хвала суду складена 29.04.2025 р.

Суддя О.М.Боков