Провадження № 2/161/1219/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2025 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, при зверненні до суду з позовною заявою, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву, однак подано письмові пояснення та заяву про розгляд справи у його відсутності.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ст. ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі, є споживачем послуг з постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 .
В свою чергу, ДКП «Луцьктепло» надає послуги з постачання гарячої води до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, урегульовано Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про захист прав споживачів».
Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у період з січня 2022 року по вересень 2023 року відповідачем надавалися їй рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, а саме єдині рахунки за надані послуги з теплопостачання, в тому числі за постачання гарячої води, які не містять вичерпної інформації про послуги, а відтак є порушенням прав споживача.
За змістом ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами в будинках, які обладнані вузлом (вузлами) комерційного обліку визначено ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Формування рахунків та доступ споживачів до облікової інформації врегульовано ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон).
Рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону (ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).
У відповідності до положень ч. 3 ст. 8 Закону рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію:
1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги;
2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг;
3) період, за який здійснюється нарахування;
4) загальна сума до сплати;
5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач);
6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання;
7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги;
8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);
9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;
10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.
Частиною 2 ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.
Поряд з цим, Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 № 23 затверджено «Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» (далі Вимоги), у яких наведено Примірні форми рахунків на оплату комунальних послуг згідно додатків 1, 2 цих Вимог.
Пунктом 2 розділу ІІ Вимог визначено, що виконавців відповідних комунальних послуг або уповноважених осіб зобов`язано формувати рахунки на оплату комунальних послуг з урахуванням, зокрема, вимог ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Варто зауважити, що положення Закону не містить будь-яких вимог до обов`язковості застосування положень наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23, натомість у відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону вичерпно та прямо визначено інформацію, яку повинен містити рахунок на оплату комунальної послуги.
Регулювання формування таких рахунків здійснюється на підставі кількох нормативно-правових актів, серед яких особливе місце займають ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23. Співіснування закону, що має вищу юридичну силу, та підзаконного акта, яким є наказ міністерства, створює потенційні можливості для виникнення колізій або неоднозначного розуміння окремих норм.
За наведеного випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оскільки такий має вищу юридичну силу.
Стаття 8 Закону встановлює ключові вимоги до формування рахунків за комунальні послуги. Закон чітко визначає обов`язкову інформацію, яка повинна міститися в кожному рахунку, а саме: найменування та платіжні реквізити виконавця, адресна інформація та ПІБ споживача, період, за який здійснюється нарахування, загальна сума до сплати, обсяг спожитої послуги (на основі показань лічильників або розрахунковим шляхом), діючі ціни та тарифи, стан розрахунків споживача (включаючи заборгованість), середній обсяг споживання іншими споживачами та рекомендації щодо енергоефективності. Закон передбачає надання рахунків споживачам на паперовому носії, але за їх вимогою або згодою можливе надання рахунків в електронному вигляді. Існує також практична можливість відмови від паперових рахунків через особистий онлайн-кабінет споживача. Важливою нормою є безоплатність надання рахунків споживачам. Крім того, Закон зобов`язує надавачів послуг забезпечувати споживачам доступ до інформації про динаміку споживання комунальних послуг за останні роки.
Наголошується, що стаття 8 Закону закладає основи прозорості у сфері комунальних розрахунків, надаючи споживачам вичерпну інформацію про їхнє споживання та нарахування. Це сприяє підзвітності надавачів послуг та забезпечує можливість для споживачів контролювати свої витрати.
Натомість, наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23 «Про затвердження Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» має на меті встановлення детальних та уніфікованих вимог до формату, структури та змісту рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення. Наказ містить конкретні шаблони, обов`язкові поля та вказівки щодо способу представлення інформації, передбаченої Законом, включаючи одиниці виміру, методи розрахунку та порядок розміщення даних у рахунку.
Як вбачається із долучених до позовної заяви рахунків на оплату житлово-комунальних послуг по особовому рахунку позивача, що останні містять усю вичерпну інформацію, імперативно визначена наявність якої визначається ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
В ході розгляду справи ОСОБА_1 не було надано жодних доказів того, що вона зверталася до ДКП «Луцьктепло» із заявами про надання їй по її особовому рахунку інформації, перелік якої визначений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23 «Про затвердження Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», та що такої інформації їй не було надано з вини відповідача.
Варто зауважити, що ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії» передбачено надання рахунків на оплату послуг, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Частина 5 ст. 8 Закону встановлює, що інформація, зазначена в пунктах 6-10 частини третьої цієї статті, може надаватися виконавцем як додаток до рахунка на оплату комунальних послуг та/або надаватися споживачам за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
При цьому, зусилля, які позивач ОСОБА_1 змушена витрачати для пошуку такої інформації в інтернеті, як про це зазначено нею в позовній заяві, не можуть трактуватися як порушення її прав споживача.
Крім того, недоведеною жодними доказами є та обставина, що ДКП «Луцьктепло» під час надання послуг з постачання гарячої води, допустило будь-які порушення ЗУ «Про захист персональних даних».
Також суд констатує, що спір в частині зазначення в наданих відповідачем ДКП «Луцьктепло» рахунках кількості проживаючих, а саме 4 особи, та здійснення відповідачем відповідних нарахувань вирішується виключно шляхом пред`явлення ОСОБА_1 заяви на перерахунок вартості наданих послуг, із відповідним та належним обґрунтуванням щодо кількості осіб, яким надаються послуги та які фактично користуються послугами з постачання гарячої води. Та в межах даної справи, виходячи із змісту позовних вимог та підстав позову, не може бути вирішено судом шляхом визнання зазначених обставин порушенням прав позивача як споживача.
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268, 280 ЦПК України суд, -
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ДКП «Луцьктепло» про захист прав споживача послуг.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко