КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7532/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною адвоката Возного Миколи Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2024 року у складі судді Горбачової Ю.В.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк") звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 18 жовтня 2019 року в розмірі 76 575 грн 70 коп та судові витрати в розмірі 2 684 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що monobank - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії, на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Витяг з Умов та Тарифи за карткою додаються до позову.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 60 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом 08 жовтня 2023 року в сумі 76 575 грн 70 коп, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 76 575 грн 70 коп.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2024 року вказаний позов задоволено. Вирішено питання судових питань.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказано, що наданий банком розрахунок є неправильним, оскільки тіло кредиту до початку війни - 24 лютого 2022 року складає 61 758 грн. При цьому позивачем у період військового стану нараховувалися відсотки щомісячно, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачено.

Крім того вказує, що позивач по даній картці нарахував стягнення судового збору в листопаді 2023 року, а рішення винесено лише 30 грудня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу доводи якої є необґрунтованими залишити без задоволення.

Звертає увагу нате, що відповідачка не заперечує, що вона є клієнткою банку, на її ім`я відкрито рахунок та видано картку й вона активно користується послугами проекту "Monobank".

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ "Універсал Банк".

Анкета-заява містить детальну інформацію, щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу.

В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідачки, які скопійовані нею та надані до анкети в електронному вигляді.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг, щодо продуктів monobank/Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.

Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису.

Погодилася, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності.

До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.

До позовної заяви позивач долучив розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 08 жовтня 2023 року на суму 76 575 грн 70 коп - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо недопустимості вказаних доказів є безпідставними.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, але лише частково здійснювала погашення заборгованості, що призвело до виникнення заборгованості, в тому числі по тілу кредиту в сумі 76 575 грн 70 коп, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

У зв`язку з тим, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла непогашена заборгованість за тілом кредиту, яка зростала за рахунок невнесення суми регулярного платежу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідачкою не заперечується факт укладення договору та виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 , у т. ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 .

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ "Універсал Банк" виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості є неправильним, оскільки тіло кредиту до початку війни - 24 лютого 2022 року складає 61 758 грн, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Згідно із випискою про рух коштів на рахунку всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 91 935 грн 85 коп, а за весь час користування карткою боржником було проведено витрат по картці на суму 168 511 грн 55 коп. Відтак, сума коштів, яка досі не була повернута банку, становить 76 575 грн 70 коп (168 511,55 - 91 935, 85).

Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, провадження № 61- 9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідачки.

При цьому, з вищевказаної виписки вбачається часткове виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки нею використовувався кредитний ліміт та частково здійснювалося його повернення.

Колегія суддів зауважує, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника на користь банку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 76 575 грн 70 коп.

Крім того безпідставними є доводи про те, що позивачем у період військового стану нараховувалися відсотки щомісячно, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачено.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Разом з тим, як убачається з розрахунку заборгованості позивач просить стягнути лише загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), заборгованість по відсоткам відсутня.

Не приймає до уваги колегія суддів й довід скарги про те, що позивач по даній картці нарахував стягнення судового збору в листопаді 2023 року, а рішення винесено лише 30 грудня 2024 року, оскільки за результатами розгляду справи суд правильно розподілив судові витрати, а зарахування їх до загальної суми боргу, яка підлягає стягненню з відповідачки не є підставою для скасування рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводиться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та посилання які містяться, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржниками в апеляційних скарг доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржниками норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Возного Миколи Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: