КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа№ 505/1387/25
Провадження № 2-з/505/13/2025
УХВАЛА

про забезпечення позову

29 квітня 2025 року місто Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Дзюбинський А.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за виконанні ремонтні роботи,

ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернулась позивач ОСОБА_1 із позовом про стягнення боргу за виконанні ремонтні роботи.

Зміст позовної заяви

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.03.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено письмову угоду про купівлю-продаж житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 43 000 грн Вказує, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 за будинок кошти у сумі 43 000 грн. та взамін віддав ОСОБА_1 ключі від будинку та розписку, ОСОБА_1 зобов`язалася здійснити доплату ОСОБА_3 за будинок у сумі 2 000 грн при оформленні договору купівлі продажу будинку у нотаріуса. Оформити одразу купівлю продаж даного житлового будинку у нотаріуса 25.03.2016 сторони не змогли через те, що ОСОБА_3 не мав кадастрового номера на земельну ділянку, на якій був розташований житловий будинок та присадибна земельна ділянка. За час проживання в житловому будинку ОСОБА_1 , з березня 2016 року до 25.04.2025, провела ремонтні роботи в житловому будинку та присадибній ділянці, придбавала будівельні матеріали.

Позивач посилається на те, що 22.12.2022 до ОСОБА_1 приїхала ОСОБА_2 , яка повідомила про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач 03.09.2020 звернулася до Київської нотаріальної контори м. Одеси з заявою про прийняття спадщини, 05.01.2023 оформила право власності на будинковолодіння в порядку спадкування. 09.01.2023 ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 претензію, якою повідомила про те, що 25.03.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбулася угода купівлі продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за 43 000 грн, в якому вона проживає більше як 6 років. Позивач повідомила відповідача, що спадкодавець ОСОБА_3 , який помер у 2016 році, має борг перед ОСОБА_1 у сумі 43 000 грн.

Відповідно до висновку № 09-2025 від 18.04.2025 судового експерта Тінкован Р.Р.Д. судової будівельно-технічної експертизи за результатами експертних досліджень за заявою ОСОБА_1 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , визначена порівняльним підходом з урахуванням місця розташування земельної ділянки станом на дату оцінки, складає 169 682 грн. Ринкова вартість досліджуваного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами збільшилась за рахунок проведення ремонтно-будівельних робіт та приведення прибудинкової території до стану, в якому можливе комфортне проживання, а також за рахунок зміни попиту на об`єкти житлової нерухомості внаслідок впливу дії військового стану. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи різниця між вартістю на дату придбання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та ринковою вартістю станом на дату обстеження складає 124 682 грн.

Відтак, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти у сумі 169 682 грн одноразовим платежем, у разі відмови ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 кошти у сумі 169 682 грн одноразовим платежем, звернути стягнення на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зміст заяви про забезпечення позову

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу відчужувати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить відповідачу.

Необхідність застосування заходу забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідач може відчужити спадкове майно, що ускладнить виконання рішення суду, з метою забезпечення майнових інтересів позивача ОСОБА_1 та виконання рішення суду.

Позивач зазначає, що належним забезпеченням позову є заборона відчужувати житловий будинок.

Застосоване законодавство, мотиви суду

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Отже, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільнопроцесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 вказаної Постанови містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У справі "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08.05.2019 у справі № 487/7097/18 та від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Сам факт забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Так, зі змісту позовної заяви встановлено, що між сторонами існує спір з приводу стягнення коштів в сумі 169 682 грн. На переконання позивача, заборгованість має місце у зв`язку із здійсненням позивачем витрат на покращення майна (будинковолодіння), яке успадковане відповідачем. Наявність оформленого права власності відповідача на будинковолодіння надає можливість здійснити його відчуження, що ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог позивача.

Відтак, зважаючи на предмет виниклого між сторонами спору, його підстави та ціну, існує обґрунтована ймовірність того, що відповідач ОСОБА_2 може вчинити дії щодо відчуження належного їй майна, у зв`язку з чим суд вважає підставними вимоги про забезпечення позову, оскільки за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, належний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 від 08.06.2016, номер запису про право власності 48919512 від 05.01.2023, розмір частки 1/1, оскільки такий вид забезпечення позову є доцільним та співрозмірним заявленим позовним вимогам. Арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 149153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кресюна Василя Андрійовича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за виконанні ремонтні роботи.

Накласти арешт на житловий будинок, належний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 34,1 кв.м, житлова площа 13,9 кв.м, реєстраційний номер 29 від 08.06.2016, номер запису про право власності 48919512 від 05.01.2023, розмір частки 1/1.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо будинку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 29 від 08.06.2016, номер запису про право власності 18919512 від 05.01.2023, розмір частки 1/1.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

За даною ухвалою суд, як виконавчим документом:

Стягувачем є ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина Республіки Молдова НОМЕР_3 від 14.03.2022, НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити учасникам справи для відома та Подільському відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: Одеська область, Подільський район, м. Подільськ, просп. Шевченка, буд. 16, , ), для негайного виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ