Номер провадження: 22-ц/813/3249/25
Справа № 501/5302/23
Головуючий у першій інстанції Тордія Е.Н.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року у складі судді Тордія Е.Н.

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування своїх вимог вказує , що ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі Telegram на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та у соціальній мережі Facebook на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було розміщено публікації (за посиланнями наступного змісту (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_3 , объективно, есть история за которую ОСОБА_3 можно смело сказать, что он молодчага. У ОСОБА_4 не просто истерика, а почти приступы. ОСОБА_5 , объективно отодвигают от всех тем/схем. Пока все это проходило относительно тихо, но уже сейчас к Грише могут полететь предъявы. ОСОБА_6 язычки говорят, что бывший директор ОСОБА_7 онкодиспансера ОСОБА_8 занес ОСОБА_9 и ОСОБА_10 за должность круглую сумму (говорят больше 100к у.е.). И если ОСОБА_11 , промолчал, то ОСОБА_12 может и предъявить. Самое интересное во всей этой ситуации, что ОСОБА_9 и ОСОБА_13 так оборзели, что вообще не напрягались со схемами (особенно по медицине) поэтому и развалить их не составить труда. Список компаний ОСОБА_13 , которых завели в больницы скоро будет в сети. Плюс забег ПО бомбоубежищам».

Позивач стверджує, що вказана інформація розповсюджена ОСОБА_2 , не відповідає дійсності, та викладена у формі фактичних тверджень про вчинення дій, що містять ознаки злочину, порушують презумпцію невинуватості та негативно впливають на немайнові права позивача.

Окрім того, вказана інформація формує негативну громадську думку, руйнує імідж та репутацію Одеської обласної ради як органу місцевого самоврядування, зокрема в період дії режиму воєнного стану, а відтак знижує рівень довіри населення, є такою, що порушує його право на повагу до його честі, гідності, ділової репутації. Поширена відповідачем неправдива та негативна інформація вплинула на стосунки з людьми, які його оточують, негативно позначилася на авторитеті серед колег, тому просить суд:

- визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність та порушує право ділової репутації позивача розповсюджену інформацію;

-зобов`язати ОСОБА_2 видалити з соціальної мережі Telegram та соціальної мережі Facebook недостовірну інформацію, викладену на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_3 , объективно, есть история за которую ОСОБА_3 можно смело сказать, что он молодчага. У ОСОБА_4 не просто истерика, а почти приступы. ОСОБА_5 , объективно отодвигают от всех тем/схем. Пока все это проходило относительно тихо, но уже сейчас к Грише могут полететь предъявы. ОСОБА_6 язычки говорят, что бывший директор ОСОБА_7 онкодиспансера ОСОБА_8 занес ОСОБА_9 и ОСОБА_10 за должность круглую сумму (говорят больше 100к у.е.). И если ОСОБА_11 , промолчал, то ОСОБА_12 может и предъявить. Самое интересное во всей этой ситуации, что ОСОБА_9 и ОСОБА_13 так оборзели, что вообще не напрягались со схемами (особенно по медицине) поэтому и развалить их не составить труда. Список компаний ОСОБА_13 , которых завели в больницы скоро будет в сеті. Плюс забег по бомбоубежищам»;

-зобов`язати протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення у телеграм каналі у соціальній мережі Telegram на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та у соціальній мережі Facebook на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та закріплення у верхньому рядку інформації з заголовком: «Спростування недостовірної інформації на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області визнана недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 інформація (мовою оригіналу): «Ну, объективно, есть история за которую ОСОБА_3 можно смело сказать, что он молодчага. У ОСОБА_4 не просто истерика, а почти приступы. ОСОБА_5 , объективно отодвигают от всех тем/схем. Пока все это проходило относительно тихо, но уже сейчас к Грише могут полететь предъявы. ОСОБА_6 язычки говорят, что бывший директор ОСОБА_7 онкодиспансера ОСОБА_8 занес ОСОБА_9 и ОСОБА_10 за должность круглую сумму (говорят больше 100к у.е.). И если ОСОБА_11 , промолчал, то ОСОБА_12 может и предъявить. Самое интересное во всей этой ситуации, что ОСОБА_9 и ОСОБА_13 так оборзели, что вообще не напрягались со схемами (особенно по медицине) поэтому и развалить их не составить труда. Список компаний Томашевской, которых завели в больницы скоро будет в сети. Плюс забег ПО бомбоубежищам» шляхом розміщення вступної та резолютивної частини рішення суду. Стягнути з ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на сплату судового збору у сумі 3220,80 грн.

РішеннямІллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , який є головою Одеської обласної ради, діє відповідно до статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Тож висновок, що був зроблений автором (відповідачем) про причетність ОСОБА_1 , що є головою та депутатом Одеської обласної ради, до корупційних правопорушень у вигляді призначення на посади, зокрема, закладів охорони здоров?я, сторонніх осіб за плату, цілком не відповідає дійсності та є такою, що принижує честь і гідність, порушує право на недоторканість ділової репутації. Окрім цього інформація, викладена автором у зазначених вище публікаціях, є такою, що суттєво підриває авторитет Одеської обласної ради як органу місцевого самоврядування, зокрема, в період дії правового режиму воєнного стану, а також знижує рівень довіри населення до органів місцевого самоврядування в суспільстві в цілому, адже позивач є головою та депутатом Одеської обласної ради.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що оспорювана публікація не містить фактичних тверджень та викладене у формі уяви автора, а тому не може бути визнана недостовірною. Не можна розцінити вказане висловлювання і як образу чи наклеп. Поширена відповідачем інформація за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про причетність ОСОБА_1 та інших осіб до вчинення протиправних дій. Проте жодних даних, що підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 , суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України (відомостей щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; відомостей пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочину) відповідачем у публікації не зазначається. Розміщена інформація не підкріплюється будь-якими фактичними доказами (не є предметом кримінального провадження, не зафіксована у будь-який інший законний спосіб).

Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація висловлена у формі фактичного твердження.

Оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, скаржник вважає, що наявні підстави для визнання цієї інформації недостовірною, та такою, що порушує особисті немайнові права позивача. До того ж, поширена інформація є негативною, оскільки, її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для ОСОБА_1 та поставити під сумнів дотримання законодавства України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у соціальній мережі Telegram на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 та у соціальній мережі Facebook на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розміщені публікації (за посиланнями наступного змісту (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_3 , объективно, есть история за которую ОСОБА_3 можно смело сказать, что он молодчага. У ОСОБА_4 не просто истерика, а почти приступы. ОСОБА_5 , объективно отодвигают от всех тем/схем. Пока все это проходило относительно тихо, но уже сейчас к Грише могут полететь предъявы. Злые язычки говорят, что бывший директор Одесского онкодиспансера ОСОБА_8 занес ОСОБА_9 и Со за должность круглую сумму (говорят больше 1 ООк у.е.). И если ОСОБА_11 , промолчал, то ОСОБА_12 может и предъявить. Самое интересное во всей этой ситуации, что ОСОБА_9 и ОСОБА_13 так оборзели, что вообще не напрягались со схемами (особенно по медицине) поэтому и развалить их не составить труда. Список компаний Томашевской, которых завели в больницы скоро будет в сети. Плюс забег по бомбоубежищам».

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що:

-позивач не зазначив, яка саме інформація є недостовірною, оскільки в наданих суду публікаціях йдеться мова не тільки про позивача;

-оспорювана публікація не містить фактичних тверджень та викладене у формі уяви автора, а тому не може бути визнана недостовірною, не можна розцінити вказане висловлювання і як образу чи наклеп;

-відсутні підстави кваліфікувати вислови відповідача, як такі, що принижують честь та гідність та порушують право на недоторканість ділової репутації позивача, позивач вправі обрати спосіб захисту правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи, надавши їм іншу оцінку;

-позивач - є публічним діячом, опублікована інформація не стосується його особистого життя, а пов`язана з його діяльністю, та межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Проте з такими висновками суду можна погодитися лише частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що інформація присвячена оцінці кадрових призначень керівників закладів охорони здоров`я в комунальних установах міста, що входить до компетенції, в тому числі голови обласної ради ОСОБА_1 .

Отже, позивач є публічною особою, публікація стосується питань в сфері професійної діяльності.

Позивач просить визнати всю інформацію в публікації недостовірною, що свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи в частині не зазначення позивачем інформації, яку він вважає недостовірною.

Право обрання способу захисту надано позивачу, а тому така підстава відмови у позові як те, що позивачу необхідно скористатися правом на відповідь, на вимогах закону не ґрунтуються.

Суд зазначив про ширшу межу допустимої критики для позивача як публічного діяча, однак з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів та стилю, викладена інформація не може розцінюватися критикою дій.

Зважаючи на викладене, рішення суду в частині таких висновків в повній мірі не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

В іншій частині висновки суду ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є така інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Інформація, викладена в спірних публікаціях носить характер припущень, переказу пліток, висловлювання (мовою оригіналу )«…злые язычки говорят…» є окремим свідченням таких обставин, та не містить будь-яких фактичних відомостей, тверджень чи звинувачень у вчиненні позивачем конкретних кримінальних правопорушень, а тому не може бути предметом спростування.

Відповідно до статті частини другої статті 416 ЦПК України висновки палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права є обов`язковими для судів інших інстанцій.

У постанові ВС від 22.12.2023 справа 201/10963/21, фактичні обставини якої є подібними до виниклих у цій справі, визначено, що опублікована інформація, навіть якщо і містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій і не містить ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

Отже, спірну інформацію, викладену з елементами провокативного характеру, не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оціночною і не містить тверджень, а дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, проте частково шляхом невірного обґрунтування, тому рішення підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишенню без змін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення якщо висновки суду, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2024 року змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: