КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5599/24 Головуючий у 1 інстанції: Галась І.А.
Провадження №22-ц/824/3257/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Голінько А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 12 823 338 грн, яка складається з: 11 696 460, 00 грн. заборгованість по тілу наданої позики; 680 810,19 грн. нараховані інфляційні втрати в період з січня 2023 року по лютий 2024 року: 446 067,73 грн. 3% річних в період з 01.01.2023 по 09.04.2024.

В обґрунтування позову зазначив, що 23 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США та зобов`язався їх повернути повністю в строк до 31 грудня 2016 року, про що відповідач написав власноруч розписку.

13 вересня 2021 року відповідач підтвердив заборгованість у сумі 300 000 доларів США перед позивачем та зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 31 грудня 2022 року, про що написав розписку.

Станом на 10.04.2024 відповідач свого обов`язку по поверненню боргу не виконав.

Сума заборгованості за розпискою, виданою 22 квітня 2015 року становить 300 000 доларів США, що станом на 09 квітня 2024 року відповідно до офіційного курсу НБУ (38,9882 грн./1 дол. США) складає 11 696 460,00грн.

Відповідно до розписок, наданих Відповідачем, строк повернення коштів закінчується 31.12.2022.

Кількість днів прострочки з 01 січня 2023 року по 09 квітня 2024 року складає 465 днів.

Формула нарахування 3% річних: 3% * сума боргу * кількість прострочених днів / 365 (кількість днів у році)

Нарахування 3% річних по боргу: 3% * 11 696460,00 * 465 / 365 = 446 067,73 гри. Таким чином, сума заборгованості за нарахованими 3% річних становить 446 067, 73 грн.

Розрахунок інфляційних втрат.

Період нарахування: 01.01.2023 - 09.04.2024

Кількість місяців: 15 місяців

Індекс інфляції за весь період з січня 2023 року по березень 2024 року (100.8 : 100) х (100.7 : 100) х (101.5 : 100) х (100.2 : 100) х (100.5 : 100) х (100.8 : 100) х (99.4 : 100) х (98.6 : 100) х (100.5 : 100) х (100.8 : 100) х (100.5 : 100) х (100.7 : 100) х (100.4 : 100) ) х (100.3 : 100) = 105,821%

Формула нарахування: [Інфляційні нарахування] = [Сума Боргу] * [Підсумковий індекс інфляції] / 100% - [Сума Боргу]

11 696 460* 105,821 %/100%-П 696 460= 680 810,19 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 12 142 527 гривень 73 копійки.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 300 000 доларів США.

У зв`язку з тим, що відповідач порушив грошове зобов`язання, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 13 жовтня 2024 року ОСОБА_1 третя особа без самостійних вимог на боці відповідача, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що з травня 2019 року до цього часу ОСОБА_1 вживає дії для повернення коштів, які він передав 15.07.2017 ОСОБА_3 за договором поставки, які були стягнуті з нього рішенням суду у справі №754/7728/19, на користь ОСОБА_4 у вигляді збитків в розмірі 2 459 312,00 гри та неустойку у розмірі 27 436,80 грн.

Зазначив, що у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 в справі № 372/437/20 та в справі №372/235/23 встановлено недобросовісність та протиправність дій ОСОБА_3 з метою уникнення цивільно-правової відповідальності перед ОСОБА_1 .

Зазначив, що в порядку примусового виконання рішення суду, у ВП № НОМЕР_4 приватним виконавцем було описано майно ОСОБА_3 та вчинялися дії щодо його реалізації майна на торгах, але боржником вчиняються дії з метою унеможливити зазначену реалізацію майна.

Такі як позов його дружини про поділ майна подружжя та інші позови.

Апелянт вважає що такі дії вчиняються ОСОБА_3 з метою уникнення цивільно-правової відповідальності.

Зазначив, що в суді першої інстанції в судовому засіданні 12 вересня 2024 року після відмови у задоволенні усіх клопотань, було заявлено клопотання про надання часу для отримання інформації про фінансову спроможності надати у позику 300 000 дол. США в якому теж було відмовлено. В той же день було закінчено підготовче провадження та суд першої інстанції одразу перейшов до розгляду справи по суті, проігнорувавши всі доводи третьої особи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представники апелянта адвокати Навальнєв О.Ю. і Навальнєва Н.М. підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, просили її задовольнити.

Рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Адвокат Тімашов А,С. представник ОСОБА_2 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США та зобов`язувався повернути їх повністю у строк до 31 грудня 2016 року.

Факт укладання такої угоди підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 23 квітня 2015 року.

Розпискою від 13 вересня 2021 року ОСОБА_3 підтвердив заборгованість у сумі 300 000 доларів США перед ОСОБА_2 та зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 31 грудня 2022 року.

Грошові кошти станом на час звернення до суду позивачу не провернуті.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає враховуючи наступне.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17 зазначено, що «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, і в першу чергу, з тривалою відстрочкою платежу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) зроблено висновок, що «договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

З урахуванням висновків Верховного суду колегія суддів прийшла до висновку, що зазначений спір між сторонами є штучно створеним, спрямованим на уникнення від виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов`язань перед третьою особою ОСОБА_1 щодо відшкодування збитків за рішенням суду яке набрало законної сили.

Колегія суддів вважає, що поведінка сторін у даному спорі є недобросовісною і несе в собі ознаки «фраундаторності» враховуючи наступне.

Апеляційним судом встановлено, що Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки за договором поставки у розмірі 2 459 312 грн, неустойку у розмірі 27 436, 80 грн, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 754/7728/19 Постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року в цій частині змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2021 року залишеним в силі постановою Касаційного цивільного суду у складі ВС від 14.12.2022 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е., зареєстрований в реєстрі за №766, укладений 12.07.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сибіга Сабріна Еглерівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1428 га. розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:003:0068, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е. зареєстрований в реєстрі за №767, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкритим розділом), індексний номер 47763223 від 12.07.2019 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку, площею 0,1428 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:003:0068, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е..

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі по 1073,60 грн з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином наявність численних рішень ухвалених судами на користь апелянта по справам щодо захисту інтересів кредитора ОСОБА_1 свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3 діє недобросовісно намагаючись уникнути цивільної відповідальності та виконання судового рішення.

Про недобросовісність відповідача також свідчить наступне:

Визнання позову відповідачем після спливу позовної давності.

Відсутність заяви про застосування позовної давності коли Боржник мав право заявити про сплив позовної давності як підставу для відмови у позові.

Його бездіяльність у цьому питанні, особливо з урахуванням наслідків для інших кредиторів, може свідчити про зловживання процесуальними правами.

Хоча боржник має право визнати борг у будь-який час, його визнання боргу після спливу позовної давності, особливо в контексті наявності інших кредиторів, може розцінюватися як недобросовісна спроба уникнути виконання зобов`язань перед іншими кредиторами або штучно створити перевагу для одного з них.

Штучне подання позову для ускладнення виконання рішення суду ухваленого на користь третьої особи ОСОБА_1 , з більшими вимогами, що ускладнює процес стягнення боргу з боржника.

Зазначені дії позови можуть привести до зменшення частки задоволення вимог апелянта або навіть до неможливості повного виконання рішення на його користь, особливо якщо майна боржника недостатньо для задоволення всіх кредиторів.

У виконавчому провадженні діє принцип пропорційного розподілу стягнутих коштів між усіма кредиторами боржника, вимоги яких включені до зведеного виконавчого провадження.

Дії боржника, що призвели до штучного збільшення суми боргу перед одним із кредиторів після спливу позовної давності, можуть спотворити цей принцип та несправедливо зменшити частку іншого кредитора.

Колегія суддів вважає, що відповідач не мав реального наміру добровільно погасити борг перед позивачем, а його дії спрямовані лише на зменшення можливостей апелянта отримати свої кошти.

Про змову і не добросовісність сторін свідчить наступне.

Про недобросовісність позивача свідчить звернення з позовом після відкриття виконавчого провадження і його бездіяльність тривалий час щодо повернення боргу кредитора щодо повернення боргу.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що адвокат Тімашев А.С., який є представником позивача ОСОБА_2 також є дійсним представником і відповідача ОСОБА_3 відповідно до довіреності 28 липня 2023 року, яка міститься в матеріалах справи строком на 3 роки і яка діє під час розгляду даної судової справи.

Крім того адвокат Тімашев А.С. представляв інтереси, ще однієї особи ОСОБА_6 , який виступав відповідачем у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сибіга Сабріна Еглерівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Встановлені обставини і докази свідчать про недобросовісну домовленість ОСОБА_3 з його адвокатом і опонентами по іншим судовим справам направлену на не створення обставин для невиконання судового рішення на користь ОСОБА_1 .

Зазначені дії протирічать ст. 2 ЦПК України і перешкоджають ефективному та справедливому виконанню судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апелянта.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів змінює судові витрати.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 22710 (Двадцять дві тисячі сімсот десять) гривень 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана