ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/728/25
Головуючий в 1-й інстанції Алексєєнко А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 30 січня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирними будинком,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 01 листопада 2022 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та ТОВ «АВІКОН ГРУП» укладено договір № 029/у про надання послуги з управління вказаним будинком. За умовами Договору Позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління Будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом. Відповідачі по справі проживають у квартирі АДРЕСА_2 та є її співвласниками. Разом з цим, свої зобов`язання перед Позивачем щодо оплати послуг з управління будинком не виконують у зв`язку із чим за період з грудня 2023 року по жовтень 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 4 248,26 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з Відповідачів на користь Позивача вищевказану заборгованість зі сплати послуги з управління багатоквартирним будинком та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» заборгованість із сплати послуги за утримання багатоквартирним будинком за період з грудня 2023 року по жовтень 2024 року у розмірі 849 (вісімсот сорок дев`ять) гривень 65 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» заборгованість із сплати послуги за утримання багатоквартирним будинком за період з грудня 2023 року по жовтень 2024 року у розмірі 849 (вісімсот сорок дев`ять) гривень 65 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон груп» судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не виконуються зобов`язання за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «АВІКОН ГРУП» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , яким належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/5 частки зазначеної квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №356619412 від 30.11.2023 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за вище вказаною адресою з 29.12.1994 року, а відповідача ОСОБА_2 з 01.04.1997 року.

01 листопада 2022 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП» укладено договір № 029/у про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком.

За умовами Договору Позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом.

Згідно із пунктом 3.1 Договору ціна послуги з управління на момент його укладення становила 5,43 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири для першого поверху та 6,74 грн за 1 кв.м загальної площі квартири для другого і вище поверху.

На підставі пункту 3.6. Договору та згідно з Наказом № 205-А/23 від 31 травня 2023 року про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2023 ціну послуги було збільшено до 5,80 грн за 1 кв.м., а з 01.02.2024 р. до 6,38 грн і 7,61 грн за 1 кв.м відповідно (Наказ № 216-А/24 від 31.01.2024 р.)

Пунктом 3.3. Договору визначено, що кожен співвласник Будинку повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок Заявника щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Договір набрав чинності 01 листопада 2022 року та за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього за два місяця до закінчення річного строку дії наразі продовжує діяти.

Згідно наданого позивачем розрахунку у зв`язку із невиконання в повному обсязі зобов`язання, передбаченого Договором, заборгованість за послуги з управління будинком власниками квартири за адресою: АДРЕСА_4 за період з грудня 2023 року по жовтень 2024 року складає 4 248,26 грн.

Вказаний розрахунок відповідачами не спростований, доказів сплати заборгованості суду не надано.

Відповідачам у справі на праві приватної спільної власності належить по 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 .

В матеріалах справи відсутній договір щодо солідарного зобов`язання співвласників квартири АДРЕСА_3 за договором на послугу з управління багатоквартирним будинком. Також в матеріалах справи відсутні відомості щодо домовленості між співвласниками щодо порядку несення витрат за отримані послуги та не визначення уповноваженого власника квартири у взаємовідносинах з позивачем.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що кожен співвласник повинен відповідати за зобов`язаннями відповідно до своєї частки у власності.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком відповідачами не сплачена, суд першої інстанції вирішив з відповідачів на користь позивача стягнути заборгованість пропорційно належним відповідачам часткам квартири за адресою: АДРЕСА_4 , а саме з ОСОБА_2 відповідно належній їй частині квартири 1/5 849,65 грн. та ОСОБА_1 відповідно належній йому 1/5 частки квартири 849,65 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги ТОВ «Авікон груп» підлягають частковому задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлово-комунальних послуг та включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Згідно із приписами статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Відповідно до приписів статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

01 листопада 2022 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП» укладено договір № 029/у про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком.

За умовами Договору Позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом.

Відповідачам у справі на праві приватної спільної власності належить по 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 .

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вірно виходив із умов викладених в договорі № 029/у про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.11.2022 року, а також враховуючи розмір частки у праві власності кожного з відповідачів у справі, дійшов правильного висновку щодо задоволення вимог позову частково.

Доказів невиконання позивачем своїх зобов`язань відповідно до вказаного договору відповідачами надано не було, як і не було проведено контррозрахунку нарахованої заборгованості.

Заперечення відповідачів, зважуючі на надані докази, більше пов`язані із проведенням у будинку ремонтних робіт, між тим такі докази не є належними, оскільки не можливо встановити, що вони стосуються саме будинку АДРЕСА_5 , а крім того проведення поточного ремонту це лише одна з багатьох складових послуги, яку надає позивач.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач: С. В. Кухар

Судді: Е. А. Онищенко

Д. А. Трофимова