ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8000/25
провадження № 2/753/7003/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., розглянувши питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Осіпенко Л.М.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, суд встановив, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Звертаючись за захистом своїх порушених прав, позивач ОСОБА_1 просить суд: 1) визнати недостовірно інформацію і такою, що порушує його особисті немайнові права та підлягає спростуванню інформацію, поширену відповідачкою ОСОБА_2 опубліковану нею в пості в чаті будинку ( АДРЕСА_1 ) ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_2»; 2) стягнути з ОСОБА_2 нанесену йому моральну шкоду в сумі 400 000,00 грн., по 100 000,00 грн. за кожний пост в чаті будинку, які зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 перерахувати на рахунок Третьої окремої штурмової бригади Збройних сил України на програму «ІНФОРМАЦІЯ_1» Міністерства оборони України; 3) присудити відповідачці ОСОБА_2 200 (двісті) годин громадських робіт у відділенні травматології (лікування військовослужбовців Сил оборони України, які втратили кінцівки) або морзі Київського центрального військового клінічного шпиталю Міністерства оборони України, або в іншому військовому шпиталі на зоні прямого бойового зіткнення жовтої або зеленої зони, в якості санітара.

Крім того, одночасно з позовом, позивачем заявлено вимоги щодо забезпечення позову, у наступний спосіб: 1) ввести заборону відповідачці на виїзд за кордон до повного розгляду судової справи, для чого вилучити у відповідачки закордонний паспорт та ввести відповідні рішення в державні реєстри; 2) накласти арешт на усе нерухоме майно, фінансові активи, включаючи рахунки в банках відповідачки.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом з тим, позовна заява в частині забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, а саме не містить: 3) обґрунтування необхідності забезпечення позову; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд повертає позивачу його заяву в частині вимог про забезпечення позову.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності до ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено відомості, які повинна містити позовна заява, зокрема - зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); тощо.

Проте вказаним вимогам позовна заява не відповідає, так як зі змісту прохальної частини позовної заяви неможливо встановити, яку саме інформацію, викладену відповідачкою ОСОБА_2 у чаті будинку (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_2», позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність та яка підлягає спростуванню.

Суд наголошує, що відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно із абз. 1 п. 25 Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

При цьому, пунктом 14 Постанови визначено, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Разом з цим, позовна заява не відповідає п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та положенням Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», оскільки з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем не конкретизовано позовні вимоги, а саме не зазначено яким способом суд має спростувати інформацію, яку позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію останнього.

Позовні вимоги повинні бути конкретизовані.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. У порушення вищезазначених вимог, позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку суми на відшкодування моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідачки.

В порушення ч. 3 ст. 175 України, позивачем не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу десятиденного строку з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення наведених недоліків, протягом якого позивачу необхідно надати суду позовну заяву в новій редакції, яка відповідатиме вимогам ст. 175 ЦПК України, для суду та відповідачки.

Керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185-187, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, в частині вимог забезпечення позову - повернути заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою, якщо перестануть існувати обставини, які стали причиною для її повернення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку, якщо недоліки не будуть усунені протягом встановленого судом строку, позов буде повернуто особі, яка його подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині повернення заяви про забезпечення позову протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.М. Осіпенко