Справа № 643/2509/24
Провадження № 2/643/294/25
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Олійника О.О.,
за участю секретаря судових засідань - Новакової Т.С.,
представника позивача - адвоката Корнієнко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 2007 року вона з відповідачем - ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя з відповідачем не склалося. З листопада 2011 року вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 09.07.2015 шлюб між ними було розірвано. Оскільки ОСОБА_2 не приймав жодної участі у житті сина, не надавав матеріальну допомогу, не цікавився його навчанням та здоров`ям, вона була змушена звернутися до Московського районного суду міста Харкова із позовною заявою щодо стягнення аліментів. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28.07.2024 вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2014. В подальшому, вона звернулася до територіального органу Державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. Відповідач жодного разу у добровільному порядку не надавав жодної допомоги дитині, ні грошима, ні продуктами , ні вітамінами/ліками, коли син хворів. Станом на липень 2023 року згідно розрахунку Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харків від 18.07.2023 в рамках відкритого ВП № НОМЕР_4 існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55 806,60 грн. Вона неодноразово зверталася до колишнього чоловіка листами щодо погашення існуючої заборгованості, проте у відповідь нічого не отримала. Також, вона зверталася із заявою щодо боргу відповідача до Департаменту служб у справах дітей ХМР. Водночас, зауважує, що відповідач періодично погашав суму боргу, лише після застосування до нього обмежувальних заходів. З 2018 року від відповідача вона не отримувала жодних коштів, до державного виконавця теж не зверталася. Відповідно до Повідомлення від 09.09.2020 борг по аліментам з відповідача на користь сина склав 111 044,81 грн., відомості про відповідача знову внесли до Єдиного реєстру боржників. Звертає увагу суду, що даними доказами підтверджується те, що сплата аліментів відповідачем зумовлена лише застосуванням з боку ДВС обмежень у праві виїзду за кордон та управлінню транспортними засобами, а не бажанням допомогти сину. Колишній чоловік неодноразово наполягав на тому, щоб відмовитися від сина на аліментів, оскільки не відчуває себе зв`язаним будь-якими обов`язками з сином, оскільки у нього, з його слів, нова родина та нові турботи. В тім, ОСОБА_4 на теперішній час проживає у повноцінній сім`ї, виховується у любові та турботі. Так, у 2014 році вона познайомилася з ОСОБА_1 , у нах зав`язалися приязні стосунки, та з 2015 року вони почали проживати разом у батьків ОСОБА_5 - с. Різуненкове Харківської області, ОСОБА_4 навіть пішов там у перший клас селищної школи, успішно закінчив там навчальний рік. З Кирилом у ОСОБА_1 з перших днів зав`язалися приязні та дружні стосунки, тому на пропозицію ОСОБА_5 одружитися вона погодилася, і 09.06.2016 між ними було укладено шлюб. До початку повномасштабного вторгнення рф на територію України вони проживали у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй. Проте з метою збереження життя та здоров`я дітей, у березні 2022 року були змушені покинути Харків. Далі довелося виїхати до Львова, де орендуємо житло.
Слід зауважити, що відповідач взагалі ніколи не приймав участь у вихованні сина, а лише вони з ОСОБА_5 займаються його дозвіллям, а саме: з дитинства ОСОБА_4 займався тенісом, грою на гітарі, англійською мовою, у театральній студії, у гуртку прикладної творчості, айкібудо.
Як вже зазначалося, сім`я: вона, її чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 та дві доньки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 живуть однією щасливою родиною, їхні відносини ґрунтуються на взаємоповазі, любові, турботі один про одного, розумінні потреб кожного щодо розвитку, самореалізації та підтримки.
Її чоловік бажає усиновити сина ОСОБА_4 , на що той не заперечує, оскільки вважає його своїм батьком, відповідач же у житті сина - стороння людина, яка нічого не знає про сина, не бачиться з ним та не приймає участі у його вихованні.
27 березня 2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року клопотання представника позивача - адвоката Корнієнко О.В. про заміну неналежної третьої особи на належну третю особу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав задоволено. Замінено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,неналежну третю особу - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради на належну третю особу - Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як органу опіки та піклування. Зобов`язано Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
16 серпня 2024 року за допомогою електронної пошти представник Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради направив Висновок органу опіка та піклування Сихівської районної адміністрації, згідно якого орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.08.2024 року клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено. Викликано в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Закрито підготовче судове засідання. Призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі, надала пояснення.
Представник позивача у судовому засіданні також підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити їх, з підстав, викладених у позовній заяві, надала пояснення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації відповідача, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав.
Представник третьої особи - Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився. 16 серпня 2024 року за допомогою електронної пошти представник Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради направив Висновок органу опіка та піклування Сихівської районної адміністрації, згідно якого орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Ураховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, вислухавши думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що з 22 вересня 2007 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управляння юстиції, зроблено запис № 1064.
У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 липня 2015 року.
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 09.07.2015 по справі № 643/3805/15-ц позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 22 вересня 2007 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управляння юстиції, зроблено запис № 1064. Вказане рішення набрало законної сили 20.07.2015 року.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28.07.2024 по справі № 643/9587/14-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2014 і до його повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2014 та було видано виконавчий лист.

В подальшому, позивач звернулася до Державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, було відкрито ВП № НОМЕР_5.

Як зазначає позивач, відповідач жодного разу у добровільному порядку не надавав жодної допомоги дитині, ні грошима, ні продуктами , ні вітамінами/ліками, коли син хворів.

Так, станом на 01 липня 2023 року згідно розрахунку Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харків від 18.07.2023 № НОМЕР_5 в рамках відкритого ВП № НОМЕР_5 існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55 806,60 грн.

Станом на 01 березня 2024 року згідно розрахунку Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харків від 01.03.2024 № НОМЕР_5 в рамках відкритого ВП № НОМЕР_5 існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 77 092,42 грн.

Станом на 01 травня 2024 року згідно розрахунку Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харків від 01.05.2024 в рамках відкритого ВП № НОМЕР_5 існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 83 347,42 грн.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача листами б/н від 22.09.2023, б/н від 24.10.2023 щодо погашення існуючої заборгованості, проте у відповідь нічого так і не отримала.

Також, позивач зверталася із заявою від 20.09.2023 щодо боргу відповідача до Департаменту служб у справах дітей ХМР.

Листом від 04.10.2023 № 04-22/1649/23 отримала відповідь, що спонукання батька сплачувати заборгованість по аліментам не входить до повноважень Департаменту.

Позивач зазначає, що відповідач періодично погашав суму боргу, лише після застосування до нього обмежувальних заходів.

Так, 27 березня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах місті Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біккінеєвим М.М. винесено постанову про встановлення відповідачу тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі

27 березня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах місті Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біккінеєвим М.М. винесено постанову про встановлення відповідачу тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

27 березня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах місті Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біккінеєвим М.М. винесено постанову про встановлення відповідачу тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У подальшому, у зв`язку зі сплатою боргу постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах місті Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєва Б.Є. від 07.08.2018 року скасовано всі заходи примусового виконання.

Як зазначає позивач, з 2018 року від відповідача вона не отримувала жодних коштів, до державного виконавця теж не зверталася.

В подальшому, у 2020 році позивач знову звернулася до ДВС та відповідно до Повідомлення від 09.09.2020 борг відповідача по аліментам склав 111 044,81 грн., відомості про відповідача знову внесли до Єдиного реєстру боржників.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах місті Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кобулієвої А.Г. від 05.10.2020 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи відповідача, який на той час працював на КП «Харківводоканал».

Постановою державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щербака Р.О. від 19.01.2022 скасовано всі заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні. Виключено відомості про відповідача ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

15 травня 2024 року головним державним виконавцем Дудкою А.А. стосовно відповідача складено протокол № 2 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 183-1 КУпАП.

21 травня 2024 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова адміністративній матеріал у відношенні ОСОБА_2 за ст. 183-1 КУпАП повернуто до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для доопрацювання.

30 липня 2024 року старшим державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелівальник О. на адресу відповідача ОСОБА_2 направлений виклик, в якому державний виконавець зобов`язує відповідача ОСОБА_2 з`явитись до виконавця з метою складення адміністративного протоколу про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП.

11 лютого 2025 року постановою Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що відповідач взагалі ніколи не приймав участь у вихованні сина, а лише вона разом зі своїм теперішнім чоловіком займаються дозвіллям сина.

Станом на теперішній час неповнолітній ОСОБА_3 вчиться у Ліцеї № 93 ЛМР.

Відповідно до довідки директора школи № 103 від 30.06.2023 № 191/01-32/23 Кирило навчався у Харківській ЗОШ № 103, батько ОСОБА_4 - ОСОБА_2 жодного разу не був у школі, не цікавився навчанням сина, батьківські збори не відвідував. Мати ОСОБА_1 вирішувала всі питання щодо дитини, цікавилася його навчальними досягненнями.

Згідно із довідкою від 13.07.2023 № 117/0/588-23 КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» на прийомі в поліклініці та при відвідуванні вдома дитина перебуває у супроводі матері ОСОБА_1 , контроль за лікуванням та обстеженням дитини також здійснює мати.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, відповідно до вказаного висновку, згідно з інформацією, наданою начальником служби у справах дітей по Салтівському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, скласти акт обстеження умов проживання батька ОСОБА_4 не виявилося можливим, оскільки, зі слів ОСОБА_2 її син за вказаною адресою не проживає багато років, його місцезнаходження їй невідоме, засоби зв?язку з ним відсутні (лист від 17.07.2024 та довідка про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні). Враховуючи представлені документи, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 08.08.2024 № 17, усні пояснення матері та неповнолітнього ОСОБА_4 , інформацію, надану службою у справах дітей по Салтівському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, наявність підтверджуючих документів про епізодичну сплату батьком аліментів на утримання дитини (відносно нього, перед початком російського вторгнення, 19.01.2022 скасовані заходи примусового виконання), відсутність відомостей про місце перебування батька та неможливість отримання його пояснень, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов?язків, керуючись ст. 3, 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 164, 171 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_9 яка підтвердила, що відповідач ОСОБА_11 не бере участі у вихованні свого сина ОСОБА_4 , не цікавиться його успіхами у школі, не приділяє йому увагу, не займається розвитком дитини, емоційний та психологічний зв`язок між сином та батьком безповоротно втрачений саме з вини батька. Батько з дитиною тривалий час не спілкується. Також зазначила, що часто бачила відповідача у стані сп`яніння.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є подругою позивача, дуже добре знає родину, мешкають в одному під`їзді, а тому може стверджувати, що відповідач у вихованні ОСОБА_4 ніякої участі не приймає, не спілкується з ним. Також багато разів бачила відповідача у нетверезому стані.

Крім того, в судовому засіданні була заслухана думка дитини ОСОБА_12 , який повідомив суду, що з батьком вони не спілкуються, він не приділяє йому увагу. Останній раз спілкувався з батьком у 2019 році, після чого з ним не спілкувався. Крім того, також просить суд позбавити його батька батьківських прав щодо нього.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що відповідач систематично, свідомо, без поважних причин, не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, не цікавиться його життям, участі у його вихованні та розвитку не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухвалюючи дане рішення, суд керується тим, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.

Встановлені вище обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням сина, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, не піклується про нього тривалий час, а отже не має тісного психологічного зв`язку з ним.

Отже, суд з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 486/341/22, провадження № 61-180св23 від 27.06.2023 приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати як найкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10-13, 76-81, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 гривні 20 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Третя особа - Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, , м. Львів, пр. Червоної Калини, 66.

Повний текст заочного рішення складено та підписано 28 квітня 2025 року.

Суддя - О.О. Олійник