ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/724/25 Головуючий у 1-й інстанції: Філіпова І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ролідас» про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Авто Ролідас» про солідарне стягнути заборгованість за кредитним договором № від 30.11.2021 у розмірі 152 069,29 грн. та відшкодування судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2024 року позовні вимоги АТ «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Авто Ролідач» на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 30.11.2021 у розмірі 152 069,29 грн. станом на 14.06.2023 та судові витрати у сумі 2684 грн.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду на дванадцять місяців із визначення розміру щомісячних платежів по 6448 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона самостійно виховує доньку, яка навчається у вищому навчальному закладі. Також зазначила, що в провадженні слідчого відділення Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001097 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень за ч.2,3 ст. 190 КК України щодо шахрайських дій ТОВ «Везем Шиппинг» та ТОВ «Авто Ролідас», що полягають у заволодінні коштами шляхом обману та зловживання довірою. У даному кримінальному провадженні її визнано потерпілою. Вона не має можливості сплатити борг в повному обсязі одразу через низький дохід.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2024 у справі за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Авто Ролідас» про стягнення кредитної заборгованості на 12 місяців.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати. Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично змінив рішення суду по суті. Заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання рішення у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки адвокат Серебрянников Д.В. зазначає, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою. На виконання судового рішення і оскаржуваної ухвали суду про його розстрочення відповідачка сплатили 13 000 грн. і має намір надалі щомісяця сплачувати по 6 500 грн. Наголошує на тому, що кредит було отримано відповідачкою з метою придбання автомобіля, кошти були перераховані на рахунок ТОВ «Авто Ролідас», проте транспортний засіб їй так і не який так і не був переданий і її визнано потерпілою у кримінальному провадженні.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , районний суд послався на те, що скрутне матеріальне становище боржника та бажання виконання рішення та сплати борг і є підставою для розстрочення його виконання.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

При цьому частинами третьою, четвертою статті 435 ЦПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина п`ята статті 435 ЦПК України).

Отже, за змістом вказаних норм права відстрочення чи розстрочения виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.

Встановлено, що судовим рішенням від 30.09.2024 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «Авто Ролідас» на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість кредитним договором № від 30.11.2021 у розмірі 152 069 грн 29 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2684 грн.

Із наявних в матеріалах справи доказів видно, що за умовами кредитного договору. строк виконання якого був встановлений до 30.11.2026, розмір щомісячних платежів значно нижчий, ніж має сплачувати боржниця у випадку розстрочки виконання судового рішення. За обставинами справи позичальник припинила вносити щомісячні платежі на погашення кредиту з листопада 2022 року, внаслідок чого кредитор в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України скористався своїм правом дострокового стягнення всієї суми заборгованості.

Обґрунтовуючи підстави для розстрочки виконання судового рішення, заявниця посилалась на те, що у неї скрутне матеріальне становище, на її утриманні знаходиться повнолітня дочка студентка, а також на те, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні № 0001097 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень за ч.2,3 ст. 190 КК України, яке стосується шахрайських дій ТОВ «Везем Шиппинг» та ТОВ «Авто Ролідас», що полягають у заволодінні коштами шляхом обману та зловживання довірою.

На підтвердження факту порушення кримінального провадження відповідачка надала суду відповідні письмові докази.

Проте, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тяжкого майнового стану, витрат, які заявниця несе на утримання своєї доньки, тощо суду першої інстанції надано не було.

Не надано відповідних доказів відповідачкою і суду апеляційної інстанції.

Визнання заявниці потерпілою у кримінальному провадженні не свідчить про її тяжкий майновий стан, наявність виключних підстав, які унеможливлюють виконання судового рішення.

Суд першої інстанції, розстрочуючи виконання судового рішення, фактично затвердив новий графік погашення кредиту без права банку нараховувати відсотки за користування позичальником кредитними коштами, чим суттєво порушив права кредитора.

Зважаючи на те, що по справі не встановлено обставин, які можуть бути підставою для розстрочки виконання судового рішення, передбачених законом підстав для задоволення заяви боржника суд першої інстанції не мав.

За таких обставин оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 , 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2025 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2025 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко