Справа № 522/6124/25
Провадження № 2-з/522/264/25
УХВАЛА

29 квітня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання права власності на квартиру та нежитлове приміщення.

24.04.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ратушний А. І., про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на нежитлове приміщення № 1190 в будинку АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за її позовом до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а також на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , номер нежитлового приміщення 1190.

Указує, що її зобов`язання як пайовика виконані в повному обсязі шляхом сплати пайових внесків в загальному розмірі 1 849 880 грн, проте відповідач відмовляється від своїх зобов`язань в частині передачі їй квартири та нежитлового приміщення.

Крім того, відповідачі протиправно вимагають здійснити значну доплату, а саме 250 дол. США, за кожен метр зазначеної нерухомості, вартість якої вже сплачена у повному обсязі відповідно до умов договорів асоційованого членства в споживчому товаристві. У разі відмови здійснювати доплату, відповідачі погрожують продати зазначену квартиру та нежитлове приміщення третім особам або розірвати договір та повернути кошти у гривні за курсом 2018 року.

Також зазначає, що у 2024 -2025 роках численними листами СТ «Сузір`я Будова» та СТ «Сузір`я Плюс» повідомляли про те, що квартири, паркінги, нежитлові приміщення, комори, що визначені договорами, не можуть бути передані членам товариства без підписання нових договорів із здійсненням значної доплати.

01.03.2024 на веб-сайті у розділі новини, які стосуються будівництва ЖК «Чотири Сезони» була розміщена інформація про те, що поновлюється будівництво 4 секції цього комплексу та право добудови у результаті домовленостей з Міністерством оборони України перейшло до СТ «Сузір`я Плюс».

Посилаючись на те, що оскільки відповідачами не визнається право власності позивача на новостворений об`єкт нерухомості (інвестування), невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що в подальшому може впливати на строки процесуального розгляду справи та спричинити труднощі під час виконання рішення у даній справі.

Матеріали заяви передано судді 28.04.2025.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи у межах вирішення цієї заяви, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21).

За таких обставин, під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має дослідити наведені заявником підстави застосування заходів забезпечення позову, їх обґрунтованість, встановити чи існує очевидна та об`єктивна загроза порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову, чи є заходи забезпечення позову співмірними із заявленими позивачем вимогами, а також дослідити надані позивачем докази на підтвердження наведених у заяві доводів.

У постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 755/5333/20 викладено висновок, відповідно до якого "метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника)».

Крім того, у цій постанові Верховний Суд також зазначив, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Отже, вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, може бути застосовано саме щодо відповідача і щодо належного йому майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Проте заявником до заяви про забезпечення позову не додано документів, з яких можливо було б встановити чи зареєстровано та за ким саме станом на момент подання заяви про забезпечення позову право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на нежитлове приміщення № 1190 в будинку АДРЕСА_2 .

Відсутність зазначених доказів позбавляє суд можливості встановити чи не будуть внаслідок вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно обмежені права осіб, які не є відповідачами у справі, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи є заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно співмірними, чи відповідають вони меті вжиття заходів забезпечення позову та чи не стосуються вони прав інших осіб, які не є відповідачами у справі.

З урахуванням викладеного, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА