ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 643/9330/24

провадження № 22-ц/818/1946/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Савенка М.Є.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Семендяєв Олександр Сергійович

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2024 року в складі судді Семенової Я.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 23 листопада 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №3035 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за Кредитним договором №GP-3617587 від 29.08.2012 в сумі 18155,36 гривень. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 6813,83 гривень, що були стягнуті в рамках примусового виконання виконавчого напису №3035 від 23.11.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 гривень, та сплачений судовий збір.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова рішенням від 23 грудня 2024 року позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено.

Призначено судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, установив позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу - п`ять днів після ухвалення рішення суду.

У порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, 27 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача Іщенко Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат позивача на правову допомогу долучено до матеріалів справи: «копію договору надання правової допомоги № 17/24 від 15 серпня 2024 року; копію договору про на оплату адвокатських послуг до договору про надання правової допомоги № 17/24 від 15 серпня 2024 року; копію акту виконаних за договором про надання правової допомоги № 17/24 від 15.08.2024 від 27.12.2024; копію заяви про долучення до виконавчого провадження ухвал суду та їх виконання від 31 жовтня 2024 року; копію ордеру від 31.10.2024 на приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича; роздруківку з електронної пошти адвоката на підтвердження направлення заяви від 31 жовтня 2024 року; копію постанови приватного виконавця Семендяєва О.С. від 31 жовтня 2024 року про зупинення вчинення виконавчих дій по ВП № 55712564».

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2024 рокузаяву задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У іншій частині заяви відмовлено.

Додаткове рішення мотивовано тим, що на підтвердження визначених адвокатом витрат на професійну правничу допомогу суду не надано детального розрахунку вартості наданих послуг правничої допомоги у справі з розрахунком щодо кожної окремої послуги із зазначенням витраченого часу та вартості, відсутність доказів на підтвердження сплати ОСОБА_1 відповідно до умов договору на оплату адвокатських послуг в сумі 15000,00 гривень на момент підписання договору, ураховуючи часткове визнання відповідачем суми витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень, суд вважає, що наявні підстави для часткового відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 1000,00 гривень.

Не погодившись з додатковим рішенням ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на необґрунтованість додаткового рішення, просив додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно послався на те, що доказів на підтвердження сплати ОСОБА_1 відповідно до умов договору на оплату адвокатських послуг в сумі 15000,00 гривень на момент підписання договору не надано.

Зазначене спростовується матеріалами справи, а саме договором на оплату адвокатських послуг до договору про надання правової допомоги №17/24, згідно з яким сторони домовилися, що розмір винагороди (гонорару) адвокату за правову допомогу по справі становить 15000,00 гривень. На момент складання та підпису договору про надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 15000,00 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду міста Харкова рішенням від 23 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №3035, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за Кредитним договором №GP-3617587 від 29.08.2012 за період з 20 листопада 2016 року по 20 листопада 2017 року в розмірі 18 155 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 36 копійок, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 16242,76 гривень, простроченої заборгованості за комісією 1520,65 гривень, простроченої заборгованості за процентами 391,95 гривень.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2024 року заяву задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У іншій частині заяви відмовлено.

З наданих представником позивача документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, вбачається 15 серпня 2024 року між адвокатом Іщенком Д.М. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги №17/24, за умовами якого за надання правової допомоги клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар в розмірі та в строк, які узгоджені сторонами, в порядку передоплати у повному розмірі на момент складання і підпису Договору, про що складається окремий додатковий договір.

15 серпня 2024 року між адвокатом Іщенком Д.М. та ОСОБА_1 було укладено Договір на оплату адвокатських послуг до договору про надання правової допомоги №17/24, згідно з яким сторони домовилися, що розмір винагороди (гонорару) адвокату за правову допомогу по справі становить 15000,00 гривень. На момент складання та підпису договору про надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 15000,00 гривень.

Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №17/24від 15.08.2024правова допомога за договором про надання правової допомоги№17/24від 15.08.2024за період з 15.08.2024по 27.12.2024включно надана адвокатом в повному обсязі, а саме:15.08.2024-надано консультаційні послуги ОСОБА_1 ;16.08.2024-ознайомлення з виконавчим провадженням № 55712564в автоматизованій системи виконавчих проваджень;20.08.2024-складання,оформлення позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів, з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова; 21.08.2024-складення,оформлення клопотання про витребування доказів з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова;21.08.2024 року складення, оформлення заяви про забезпечення позову з подальшим направленням до Московського районного судом. Харкова; 16.09.2024року - складення, оформлення заяви про проведення судових засідань за допомогою відео зв`язку по справі №643/9330/24з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова та іншим учасникам процесу;30.09.2024 - складення, оформлення заяви про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова по справі №643/9330/24;31.10.2024-складення,оформлення заяви приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Семендяєву О.С. про долучення до виконав чого провадження №55712564ухвал суду та їх виконання з подальшим направленням виконавцю;1 0.11.2024-ознайомлення з процесуальними документами постановленими по цивільній справі№643/9330/24в Електронному суді, а саме-з ухвалами Московського районного суду м. Харкова від22.08.2024,22.08.2024(забезпечення позову), 19.09.2024, 31.10.2024; 12.11.2024 - повторне ознайомлення з виконавчим провадженням №55712564 в автоматизованій системи виконавчих проваджень та постановою приватного виконавця про зупинення виконавчих дій від31.10.2024;29.11.2024-складення,оформлення заяви про долучення документів по цивільній справі№643/9330/24 з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова;02.12.2024-складення,оформлення заяви про відкладення судового засідання призначеного на 02.12.2024,розгляд справи без участі сторони позивача по цивільній справі №643/9330/24з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова;23.12.2024-ознайомлення з заочним рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2024та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 про задоволення позовних вимог та призначення судового засідання для вирішення питання про стягнення витратна професійну правничу допомогу на 30 грудня 2024 року на 09 годину 30 хвилин; 27.12.2024 - складення, оформлення заяви про долучення документів по цивільній справі№643/9330/24 на підтвердження витрат на правову допомогу з подальшим направленням до Московського районного суду м. Харкова.

В позовній заяві містяться вимоги про стягнення на користь позивача витрати понесені на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Згідно положень частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Крім цього, відсутність детального розрахунку вартості наданих послуг, не впливає на фіксований розмір гонорару, який обумовлений сторонами. В незалежності від виконаних адвокатом робіт, наданих послуг ціна за договором є визначена у фіксованому розмірі.

З огляду на зазначене судова колегія не погоджується з визначеними судом підставами для зменшення понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Проте, судова колегія вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу враховує що до суду першої інстанції надійшло клопотання представника відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу із обґрунтуванням неспівмірності та нерозумності заявленого позивачем розміру , в якому представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000,00 гривень

Враховуючи характер виконаних робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи, що справа має невелику складність, ціна заборгованості складає 18155,36 грн та стосується категорії справ, практика з розгляду яких є сталою, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та наявність підстав для зменшення розміру судових витрат що підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 до 5 000,00 грн

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду - зміні в частині визначеного судом розміру витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Іщенко Дениса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2024 року - змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄРДПОУ 14282829) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 (п`ять тисяча) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

М.Є. Савенко