Справа № 954/480/24
Номер провадження 2/954/166/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,

представника позивача Вартанової Г. М.,

представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України Тищенко М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом представника позивача адвоката Вартанової Гаяне Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство Оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Вартанова Гаяне Михайлівна в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство Оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач у віці 18 років, залишились вдовою померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з новонародженою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на руках від останнього. ОСОБА_3 , входив до складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_4 останній під час виконання військового обов`язку загинув у віці 30 років. За життя ОСОБА_3 проживав із позивачкою та вона перебувала на його повному утриманні: знайшов та оплачував їй та дитині за договором оренди квартиру, сумісно з нею займався організацією побуту та веденням господарства, надсилав їй кошти на рахунок на забезпечення побуту, на її проживання, медичні огляди під час вагітності та інше, і таке утримання було єдиним, так як вона ніде не працювала, тобто перебування на його утриманні, для неї було основним джерелом засобів для існування та проживання, медичного забезпечення тощо. 09.11.2023 позивач звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який надав відповідь від 29.11.2023 №с/5829, що заява залишається без розгляду у зв`язку з ненаданням жодного документу на підтвердження, того що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. ОСОБА_1 звертається до Суду з метою встановлення факту перебування її на повному утриманні померлого, вирішення якого наддасть право на виплати передбачені постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воспного стану» від 28 лютого 2022 року №168. Враховуючи вищенаведене, представник позивача просила: встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . та загиблим ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з січня 2022 року по 10.11.2022; встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхній Рогачик Херсонської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 члена його родини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на повному утриманні.

Стороною позивача подано клопотання про долучення доказів, в якому представник позивача просила долучити копію рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14.01.2025 до матеріалів справи, за яким позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про встановлення факту батьківства, про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини, про визначення обов`язкової частки дитини у спадщині задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №390 від 06.06.2023 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у графі відомості про батька зазначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у графі прізвище дитини зазначити ОСОБА_5 .

Стороною відповідача відзиву не подано і всі письмові та електронні докази,що підтверджують заперечення проти позову,клопотань не заявлено.

Представником третьої особи до суду подано пояснення за якими згідно із архівною довідкою ректора Фахового коледжу Класичного приватного університету від 20.11.2023 №302, вбачається, що позивач навчалася у цьому закладі на денній формі навчання до 30.06.2023. Враховуючи вищезазначене, представник третьої особи стверджує, що ОСОБА_1 не могла бути утриманцем загиблого ОСОБА_3 (для якої його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування), адже в неї є батьки, які не позбавлені батьківських прав і відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, частиною 1 статті 199 цього кодексу передбачено якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Також представник третьої особи звертала увагу суду, що позивач почала проживати самостійно з 17 років, тобто будучи неповнолітньою, тому відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, то, враховуючи вік позивача, обов`язок утримувати її до досягнення нею повноліття покладається саме на її батьків, а за таких обставин даний факт перебування на утриманні не може бути встановлений судом, через те, що буде суперечити Закону. Виписки з банку про грошові перекази, поповнення рахунку не підтверджують того, що ОСОБА_1 і загиблий були пов`язані спільним побутом, що використані кошти використовувались на потреби сім`ї, що вони мали взаємні права та обов`язки та між ними склалися відносини, які притаманні подружжю. Можна зробити висновки, що періодична допомога загиблого ОСОБА_3 позивачу у вигляді пересилання коштів свідчить про їх дружні стосунки, а не підтверджують перебування на утриманні.

Стосовно спільних фото та підтвердження факту проживання свідками (про яких зазначається в заяві) ОСОБА_1 із загиблим ОСОБА_3 , представник третьої особи вважає, що самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (КЦС ВС від 17.01.2024 справа №759/14906/18) та самі по собі показання свідків не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю (КЦС ВС від 19.06.2024 справа №554/6033/22).

Підсумовуючи вищевикладене, представник третьої особи Міністерства оборони України, вважає, що, враховуючи вік ОСОБА_1 , а також наявні в матеріалах справи докази, підстав вважати її такою, що перебувала на утриманні загиблого ОСОБА_3 немає, а тому правові підстави для задоволення її позовної заяви відсутні, у зв`язку з чим просила позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого залишити без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні уточнивши позовні вимоги підтримала, вважає, що належними та допустимими доказами доведений факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та загиблим ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з січня 2022 року по 10.11.2022; встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Верхній Рогачик Херсонської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 члена його родини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на повному утриманні.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом, відзиву, клопотань суду не надала.

Представник третьої особи Міністерства оборони України не визнає позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи, що до позову не додано достатньої кількості належних та допустимих доказів, що які між собою узгоджуються та дозволяють встановити зазначені факти. Підтримує свою позицію, зазначену в поясненнях, щодо того, що показання свідків та фотоматеріали не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому просила позов представника позивача адвоката Вартанової Гаяне Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство Оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого залишити без задоволення.

Щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , суд встановив наступне.

ОСОБА_3 був військовослужбовцем, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням персоналу штабу командування СВ ЗС України від 19.04.2018, входив до складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер у віці 30 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданий Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14.11.2022, актовий запис №2463.

09.11.2023 позивач звернулась з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке надало відповіді:

- від 29.11.2023 №с/5829, що заява залишається без розгляду у зв`язку з ненаданням жодного документу на підтвердження, того що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

- від 29.11.2023 №с/5830, що заява залишається без розгляду у зв`язку з ненаданням жодного документу на підтвердження, того що ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

З 01.09.2021 року по 30 червня 2023 року ОСОБА_1 навчалась на денній формі навчання у Класичному приватному університеті (м.Запоріжжя) (копія архівної довідки від 20.11.2023 року №302).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого від 06.06.2023, актовий запис №390, де батьками зазначено ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_6 (батько).

До матеріалів справи додано:

- висновок експерта судової молекулярно-генетичної експертизи №1974-МГ від 17.10.2023 року щодо встановлення батьківства громадянина ОСОБА_3 у відношенні дитини ОСОБА_4 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , проведеної у приміщенні відділення судовобіологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судовомедичної експертизи» ДОР, за якою встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%.

- копія рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14.01.2025 до матеріалів справи, за яким позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про встановлення факту батьківства, про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини, про визначення обов`язкової частки дитини у спадщині задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Верхній Рогачик, Херсонської області, Україна, громадянин України, реєстраційний номер обліковий картки платника податків: НОМЕР_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №390 від 06.06.2023 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: У графі відомості про батька зазначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Верхній Рогачик, Херсонської області, Україна, громадянин України; У графі прізвище дитини зазначити ОСОБА_5 .

- фотокартки;

- скріншоти листування в соціальних мережах;

- виписки з банку про перерахунок коштів;

- квитанції та чеки;

- індивідуальна картка вагітної та породіллі (форма №111/о, затверджена МОЗ України від 27.12.1999 року №302);

- копія договору оренди житлового приміщення від 26.10.2022;

- довідки форми ОК-5 та форми ОК-7 з Пенсійного фонду України від 10.11.2023 ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування».

У частині другій статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 N 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи,які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07. 2019 у справі N 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі N 244/4801/13-ц, від 28.11.2018 у справі N 127/11013/17, від 16.01.2019 у справі N 343/1821/16-ц, від 27.02.2019 у справі N 522/25049/16-ц, від 27.03.2019 у справі N 354/693/17-ц, від 17.04.2019 у справі N 490/6060/15-ц, від 15.08.2019 у справі N 588/350/15, від 23.09.2019 у справі N 279/2014/15-ц, від 10.10.2019 у справі N 748/897/18, від 11.12.2019 у справі N 712/14547/16-ц, від 12.12.2019 у справі N 490/4949/17, від 18.12.2019 в справі N 761/3325/17-ц, від 24.01.2020 у справі N 490/10757/16-ц, від 09.11.2020 у справі N 757/8786/15-ц та від 03.11.2022 у справі N 361/4744/19.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі N 524/10054/16.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи сторони позивача щодо існування між позивачем, будучи неповнолітньою, та померлим військовослужбовцем відносин, притаманних подружжю у період з січня 2022 року до 10.11.2022, а саме: наявність спільного бюджету, спільного харчування, участі у спільних витратах, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 490/4949/17);

Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15).

Так само, суд вважає, що доводи позивача щодо факту спільного проживання не підтверджується виписками банку «Monobank» про рух коштів, так як, факт здійснення останньою розрахунків у продуктовому магазині, на переконання суду жодним чином не доводить спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Також надані стороною позивача суду скріншоти листування не дають змогу встановити особу іншої сторони листування, адже на скріншотах зазначено найменування сторони «Видалений акаунт».

Таким чином факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 та померлого військовослужбовця ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбуу період з січня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 не знайшов свого підтвердження у ході розгляду, а відтак суд відхиляє доводи сторони позивача-відповідача з даного приводу.

Крім того, вимога про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого військовослужбовця ОСОБА_3 не знайшла свого підтвердження.

За статтею 180, частинами 1, 2 статті 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Також за положеннями статті 198, частини 1 статті 199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суду не надано доказів неспроможності утримувати ОСОБА_1 її батьками чи звільнення їх від обов`язку її утримувати. Тому враховуючи, що позивач почала самостійно проживати з 17 років, мала потребу у матеріальній допомозі, обов`язок утримувати її до досягнення нею повноліття покладається саме на її батьків, а також враховуючи, що вона навчалась, то батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років.

Враховуючи викладені обставини, вимоги про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов представника позивача адвоката Вартанової Гаяне Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство Оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого є необґрунтованим.

Враховуючи надання позивачем неналежних та недопустимих доказів, відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого, відтак керуючись ст. 77, 78 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог представника позивача адвоката Вартанової Гаяне Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство Оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановленя факту перебування на утриманні померлого.

Що стосується заявлених вимог позивача відносно встановлення юридичних фактів за правилами позовного провадження суд зазначає, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України не є вичерпним.

За загальним правилом, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Разом з тим варто врахувати, що особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, тому в цьому порядку може вирішуватися спір про факт, однак не спір про право.

У порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право.

Можна зробити висновок, що зміна виду провадження з окремого на позовне не впливає на можливість встановлення факту, що має юридичне значення, у судовому порядку, адже такі вимоги залишаються предметом позову, оскільки потребують доведення і лише після їх задоволення виступають підставою для задоволення вимог майнового характеру.

Можливість встановлення таких фактів пов`язана з тим, що в СК України законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, та перебувають на утриманні.

У цій справі встановлення фактів проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки та перебування на утриманні померлого необхідно позивачу для отримання виплат та соціальної допомоги пов`язаною із загибеллю, що підтверджує наявність спору про право, але вимог про зобов`язання виплатити такі кошти позивачем не ставиться.

Частиною першою статті 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У кожній конкретній справі позивач на власний розсуд обирає спосіб (способи) захисту його порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Натомість, питання обрання позивачем ефективного способу захисту, передбачається матеріальним правом.

Відмова в позові з підстав неефективного способу захисту є прямим порушенням принципу диспозитивності.

Позивач має право на захист свого порушеного права у той спосіб, який сам обрав, а суд повинен захистити таке порушене право в обраний саме позивачем спосіб, навіть якщо він є менш ефективним, ніж інші у спірних правовідносинах, а не замість позивача вирішувати, яким саме чином (у який спосіб) він має захищати своє порушене право.

Крім того, слід звернути увагу, що суд може задовольнити позов чи відмовити у позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Ураховуючи викладене, ст.ст. 3, 21, 36, 74, 180-181, 188, 198-199 СК України, ст. 30, 31 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 2, 4, 10, 12, 77, 78, 81, 89, 133, 141, 263-265, 273, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_8 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України (місцезнаходження: пр-т. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168; ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою та встановлення факту перебування на утриманні померлого.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 квітня 2025 року.

СуддяВ.О. Каневський