Справа № 703/6122/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Тимошенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадщину посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинковолодіння АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів їй.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла вона та відповідач по справі ОСОБА_2 , оскільки постійно проживали разом із ним однією сім`єю. Окрім того спадщину після смерті прийняв її брат ОСОБА_3 , оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , однак фактично з ним не проживав, тому не має права на спадщину.

Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем, окрім неї та матері, зокрема є і ОСОБА_3 , тому змушена звернутись із даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 27 листопада 2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовільнити, справу розглянути у її відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю, просить суд провести розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції та оголошенням про виклик на офіційному веб порталі Судової влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи то фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався.

Відповідно до ч. 2 ст. 280 ЦК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, відповідно до вимог ст.. 280 ЦК України, заочне рішення не ухвалюється.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію відповідачки ОСОБА_2 , викладену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06 листопада 2013 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 розпорядився належним йому майном та заповів його ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 16 листопада 2009 року, посвідченого секретарем виконкому Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за 3 196.

З відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 1732/02-14 від 05 грудня 2024 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори надійшла претензія кредитра ПАТ «ПриватБанк».

Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року витребувано докази у АТ КБ «Приват Банк», а саме інформацію про стан заборгованості ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед банком.

На виконання ухвали судом від АТ КБ «Приват Банк» 19 лютого 2025 року надійшла відповідь. Відповідно до відповіді по клієнту ОСОБА_4 станом на 06 лютого 2025 року заборгованість відсутня.

З довідки виданої виконавчим комітетом Балаклеїської сільської ради № 6/1312 від 08 січня 2025 року вбачається, що разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Інформаціює стосовно фактичного проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , станом на 05 листопада 2013 року сільська рада не володіє.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки постійно до дня смерті спадкодавця проживали разом із ним однією сім`єю.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 08 травня 1975 року вбачається, що відповідачка по справі ОСОБА_2 була дружиною померлого ОСОБА_4 .

Таким чином відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею по закону, після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23 січня 1976 року позивачка по справі ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_4 .

Належність померлому ОСОБА_4 майна, яке є предметом спору, підтверджується копією виписки виданої виконкомом Балаклеївської сільської ради № 8 від 08 січня 2025 року.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України вказує на те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом фактичного спільного проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно строк для прийняття спадщини завершився 06 травня 2014 року.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 будинковолодіння АДРЕСА_1 не був постійним місцем проживання відповідача ОСОБА_3 , хоча він був зареєстрований у цьому будинку і право його проживання у ньому не обмежувалось.

Державна реєстрація відповідача ОСОБА_3 у будинковолодінні АДРЕСА_1 сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька ОСОБА_4 за цією адресою реєстрації, оскільки спростована довідкою Балаклеївської сільської ради № 6/1312 від 08 січня 2025 року.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , який був зареєстрований на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 разом із ним в одному будинковолодінні, однак із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, разом з ним на день смерті не проживав таким чином спадщину не прийняв.

Враховуючи викладене спадкоємицею по заповіту після смерті баька ОСОБА_4 є донька ОСОБА_1 позивачка по справі, а спадкоємицею по закону, після смерті свого чоловіка є ОСОБА_2 відповідачка по справі.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не має змоги оформити спадкове майно позасудовим шляхом, що підтверджується розясненням нотаріуса від 15 листопада 2024 року.

З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

На підставі ст. 392, 1217, 1233, 1241, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, керуючись ст. 12, 76, 81, 89, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 44,5 кв.м., житловою 23,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення (з дня складання повного тексту).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький