Справа № 727/6019/24
Провадження № 4-с/727/3/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Гончар В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за скаргою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець Доготар М.В., про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов, -
Короткий зміст вимог скарги та її доводи.
Зазначив, що 27.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. були винесені постанови, а саме: постанова про відкриття ВП №74564167 від 27.03.2024 р., постанова про арешт коштів боржника ВП №74564167 від 27.03.2024 р. Вищевказані постанови вручені представнику ОСОБА_1 31.05.2024 р.
Крім того, зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику не направлялась, а відтак боржник не був повідомлений про відкриття ВП, матеріали ВП не містять доказів направлення постанови боржнику. При самостійному примусовому виконанні приватним виконавцем арештований повністю поточний рахунок військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_1 , на який зараховується грошове забезпечення.
А тому вважає, що оскаржувані постанови винесені з порушенням встановленого Законом порядку, без належного інформування боржника та виконані за рахунок грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України, а відтак підлягають оскарженню та скасуванню.
Крім того просив визнати причини пропуску строку подання скарги поважними та поновити такий строк, оскільки представник боржника 31.05.2024 р. ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, а тому дана скарга подана 10.06.2024 року у межах передбаченого Законом 10-ти денного строку.
Рух справи в суді.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 червня 2024 року скаргу залишено без руху.
Ухвалою суду від 26 червня 2024 року призначено до розгляду скаргу представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго»; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; приватний виконавець Доготар М.В.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року відмовлено представнику заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в задоволенні заяви про поновлення строку на подання скарги. Скаргу представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець Доготар М.В., про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов - залишено без розгляду.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 жовтня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 15.01.2025 року скаргу на дії приватного виконавця передано для розгляду ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 07 березня 2025 року заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Смотрицького В.Г. у даній справі передано до канцелярії Шевченківського районного суду м. Чернівці для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід.
Ухвалою суду від 12 березня 2025 року у справі № 727/6019/24 (провадження № 2-ві/727/2/25) у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відвід судді Смотрицького В.Г. від розгляду цивільної справи за скаргою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець Доготар М.В., про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов - відмовлено.
Позиція учасників справи.
Представник заявника Полонський О.Ю. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.
Представник приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. - адвокат Шешуряк В.Т. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги. В останнє судове засідання представник приватного виконавця не з`явилась, до суду подала клопотання про закінчення розгляду справи у її відсутність.
Представник МКП «Чернівцітеплокомуненерго» - Мадай Н.О. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги.
Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Обставини справи, встановлені судом.
27.03.2024 приватним виконавцем, за заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2024 р. (т.1, а.с. 8, 89), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74564167 від 27.03.2024 р. щодо ОСОБА_1 (т.1, а.с. 9-10, 91) та постанову про арешт коштів боржника ВП №74564167 від 27.03.2024 р. (т.1, а.с. 11-12, 94).
1. У 3-денний термін з дня надходження виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
2. З відкриттям виконавчого провадження зробити запити до відповідних органів, а саме Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України та Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
3. Під час відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна (коштів) боржника.
4. Провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому здійснювати перевірку не рідше ніж 1 раз на 2 тижні щодо виявлення рахунків боржника і не рідше ніж 1 раз на 3 місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника.
Згідно з інформацією з довідки «Укрпошти» від 27.03.2024 р. приватний виконавець Доготар М.В. направив ОСОБА_1 лист за адресою АДРЕСА_1 , однак даний лист повернувся без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання (т.1, зв.а.с. 141).
Згідно із довідкою від 27.04.2022 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі військовій частині відповідно до Указу Президента України про загальну мобілізацію №69/2022 від 24.02.2022 року(а.с.35).
Постановою про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2024 року ВП №74564167, це виконавче провадження закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення (т.1, а.с. 95).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
У статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 Рішення КонституційногоСуду України від 25 квітня 2012 року у справі №11-рп/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статей 447, 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Щодо аргументів заявника про відсутність у заяві про відкриття виконавчого провадження вимог щодо примусового виконання рішення
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У пункті 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості, як назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).
Оскільки у приватного виконавця не було підстав для відмови у прийнятті до виконання виконавчого документа, то 27.03.2024 року він за заявою стягувача виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслав сторонам виконавчого провадження.
Щодо належності повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження
Представник заявника у скарзі посилається на те, що приватний виконавець не направляв боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, а відтак боржник не був повідомлений про відкриття ВП, матеріали ВП не містять доказів направлення постанови боржнику.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 303/903/18 зазначено, що фікція - це неіснуюче положення, що визнається законодавством таким, що існує, і стає в силу цього загальнообов`язковим; засіб юридичної техніки, за допомогою якого конструюється завідомо неіснуюче становище (відношення або стан), що визнається існуючим і таким, що має імперативність, що виконує роль юридичного факту, якого бракує, в ситуації нездоланної невідомості, закріплене нормою права.
Юридична фікція (legal fiction) - це умовно прийнятий факт, що не може бути спростований у процесі доказування та беззаперечно приймається за істину (має імперативний характер), зовнішньою формою якого є норми матеріального та процесуального права. Застосування юридичних фікцій має на меті забезпечення принципу правової визначеності та, головним чином, спрямовано на фіксацію виконання уповноваженим суб`єктом певного обов`язку у визначених законом випадках (постанова Верховного Суду від 01 травня 2023 року у справі № 540/913/21).
Отже, якщо державний/приватний виконавець виконав усі визначені законодавством дії, спрямовані на повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження (направлення постанови рекомендованим листом на адресу, зазначену у виконавчому документі), боржник вважається таким, що належно повідомлений про початок примусового виконання рішень.
Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п`ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.
Згідно з пунктом 66 Правил у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.
Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності) (пункт 67 Правил).
Відповідно до пункту 68 Правил про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.
Згідно з матеріалами справи, зокрема списком згрупованих рекомендованих листів (т.1, а.с. 132, а.с. 140, а.с. 144), 27.03.2024 року приватний виконавець Доготар М.В. направив рекомендований лист ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , вказану у виконавчому листі ( т. 1, а. с. 90). Список № 27.03.2024 р. містить передбачені Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 реквізити: список засвідчений підписом відправника, відповідального працівника поштового зв`язку та містить відбиток календарного штемпеля від 27.03.2024 р.
Тому суд вважає, що приватний виконавець дотримався норм статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та належно повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження.
Сам по собі факт неотримання боржником рекомендованого листа, який повернено «за закінченням терміну зберігання», не вказує на неправомірність дій приватного виконавця.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року у справі № 923/713/19.
Щодо накладення арешту на кошти, які є грошовим забезпеченням військовослужбовця
Представником заявника у скарзі зазначено, що приватним виконавцем Доготарем М.В. порушена норма прямої дії ч. 5 ст. 17 Конституції України. Арештований повністю поточний рахунок військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_1 , на який зараховується грошове забезпечення, а відтак постанова про накладення арешту коштів боржника підлягає оскарженню та скасуванню.
Постановою про арешт коштів від 27.03.2024 року ВП №74564167 визначено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях , що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів /електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
01.04.2024 року постановою про закінчення виконавчого провадження - виконавче провадження закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення.
Таким чином, арешт на кошти ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів був накладений з 27.03.2024 року по 01.04.2024 року тобто шість днів.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
За змістом абзацу 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21)).
Таким чином, оскільки саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути таку постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).
Передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки відповідно до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.
Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.
Коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).
Так, аналізуючи вищенаведене, суд робить висновок, що виконавець може самостійно зняти арешт з рахунку, якщо отримає документальне підтвердження, що кошти мають спеціальний режим або їх арешт заборонений законом на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що постанова про арешт коштів містить застереження про те, що арешт не накладається на кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях , що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів /електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Виконавцем не виявлено обставин, що вказували на неможливість застосування арешту або необхідність його зняття з рахунку.
Боржник не звертався з відповідною заявою про зняття арешту до виконавця з наданням відповідних документів на підтвердження статусу такого рахунку, крім того банком, який виконував постанову виконавця про арешт коштів боржника, така постанова не повернута виконавцю без виконання з складенням відповідного повідомлення виконавцю. Належних та допустимих доказів того, що грошові кошти боржника на рахунку в банку не підлягали арешту та списанню в порядку примусового виконання судового рішення ОСОБА_1 не надав.
А тому, суд вважає, що приватним виконавцем були дотримані положення закону під час накладення арешту, та відсутні підстави для застосування частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює випадки, коли не може бути накладений арешт на кошти.
Крім того, Законом України від 11 квітня 2023 року № 3048-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» викладено в новій редакції.
Зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:
1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.
Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".
Боржником не було реалізоване право на визначення його рахунку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати.
Щодо поновлення строків для подання скарги
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 жовтня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У даній постанові зазначено, що: «Колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення до суду з поважних причин та однозначно є підставою для поновлення цього строку».
Висновки за результатами судового розгляду
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6,19, 124, 129 Конституції України, ст. 2, 4, 5, 10, 12, 77-83, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-
Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов.
В задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець Доготар М.В., про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов - відмовити.
З повним тестом ухвали суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 29 квітня 2025 року.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Суддя