Справа № 127/3847/24
Провадження № 2/127/462/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Мельник А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявила клопотання про відвід судді Бойко В.М., в якій зазначила, що суддя Бойко В.М. у даній справі є упередженим, оскільки, судом було необгрунтовано відмовлено у допиті позивача ОСОБА_2 у якості свідка. Крім того, вказала, що сторона відповідача позбавлена можливості довести свою позицію, так як всі процесуальні документи та заяви по суті справи від відповідача були залишені без розгляду. На підставі викладеного просила заяву про відвід задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку представника.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання, вважав його необгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи вищевикладене, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу, оскільки відвід заявлено в судовому засіданні.

Дослідивши заяву про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п. 3-5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При вирішенні питання щодо відводу судді, суд керується пракутикою Європейського суду, зокрема по справі «Салов проти України», до неупередженість, в сенсі статті 6 § 1, має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (див. Bulut v. Austria, рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-ІІ, с. 256, § 31, та Thomann v. Switzerland, рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996 ІІІ, с. 815, § 30).

По справі «Мироненко проти України», Європейський суд зокрема зазначив, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді , певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58). У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26).

Розглядаючи інші справи ЄСПЛ уже констатував, що сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків. Суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності. Проте сумніви мають бути основані на фактичних обставинах, тобто припущення до уваги не беруться. Отже практика Європейського суду свідчить про те, що право відвід судді є не побажанням сторони по справі змінити склад чи усунення побоювання сторони, а повинно ґрунтуватися на об`єктивних підставах, критеріях, визначених практикою Європейського суду.

Стосовно заявленого відводу адвоката Левицької-Корчун В.І. з підстав неприйняття відзиву, зустрічного позову та заяв по суті справи, суд вбачає підстави наголосити, що саме через «пропущення» відповідачем строків на подання відзиву на позов, суд відмовив у «продовженні» процесуального строку на подання відзиву, а також зустрічного позову, оскільки, відповідно до норм ЦПК України вказані процесуальні строки підлягали «поновленню».

Також, стосовно виклику позивача для допиту як свідка, суд зазначає, що в судовому засіданні постійно приймає участь представник позивача ОСОБА_1 , який суду вказав, що він повністю обізнаний по суті справи та може надати відповідь на усі питання. У зв`язку з цим, суд прийняв до розгляду клопотання про виклик та допит у якості свідка позивача, однак, відмовив у його задоволенні, з роз`ясненням сторонам, що у разі надання неповних пояснень представника позивача ОСОБА_1 , представник відповідача вправі повторно заявити клопотання про виклик позивача у засідання для його допиту як свідка.

Таким чином, мотиви відводу представника відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 викликані незгодою з процесуальними рішеннями судді відмовою у прийнятті заяв по суті справи та допиту позивача, яка відповідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України не є підставами для відводу.

За таких обставин, заява про відвід судді належить визнати необґрунтованою та відмовити в задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про відвід головуючого судді в цивільній справі №127/3847/24 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: