Номер провадження 8/754/7/25
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В. В., перевіривши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.03.2024 та 31.03.2025 по справі № 754/15239/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю YASNO «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

14.04.2025 ОСОБА_1 , через електронну пошту, з накладанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, подав до Деснянського районного суду міста Києва заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.03.2024 та 31.03.2025 по справі № 754/15239/24.

17.04.2025 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу з єдиним унікальним номером № 754/15239/24, номер провадження 8/754/7/25, передано судді Бабко В. В.

17.04.2025 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, із встановленням строку для усунення недоліків.

18.04.2025 ОСОБА_1 , на електронну пошту, надіслав клопотання з проханням надіслати йому на електронну пошту його заяви на ухвали Касаційного цивільного суду від 19.03.2024 та 31.03.2025, для своєчасного реагування на ухвалу від 17.03.2025, оскільки його ноутбук зламався, а на ньому були усі судові документи.

21.04.2025 ОСОБА_1 , через електронну пошту, з накладанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, подав до Деснянського районного суду міста Києва клопотання щодо усунення недоліків.

З 21.04.2025 по 25.05.2025 суддя Бабко В. В. перебувала у заздалегідь запланованій відпустці. Тому клопотання ОСОБА_1 від 18.04.2025 та 21.04.2025 нею були отримані 28.05.2025.

Із клопотання Соляника В. В. щодо усунення недоліків вбачається, що він подав заяву до Касаційного цивільного суду про істотні для справи обставини, що не були встановлені судом. Також із тексту клопотання вбачається, що заява адресована Касаційному цивільному суду, а не Деснянському районному суду м. Києва.

Крім того, по змісту клопотання щодо усунення недоліків від 21.04.2025, наявні образливі висловлювання, які є недопустимими під час написання процесуальних документів, виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, відображають зневажливе ставлення до судової гілки влади, надає особисту характеристику судді, оцінку їх професійній діяльності, що неприпустимо при оформленні процесуальних документів.

Пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

У процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19), від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 (провадження № 11-632заі19), від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), постанові Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15 (адміністративне провадження № К/9901/26387/20).

Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

Використання образливих та лайливих слів, символів, світлин аморального характеру зокрема є неприпустимим ані у заявах щодо суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, зокрема й касаційній скарзі та додатках до неї, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників. Такі дії є свідченням зловживання наданими правами.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 03 березня 2025 року у справі № 754/15239/24 (провадження № 61-1907ск25).

Отже, такі дії ОСОБА_1 зводяться до надання суб`єктивної характеристики, зокрема суддям, їх діям, звинуваченням у протиправних діяннях всупереч встановленій Конституцією України презумпції невинуватості.

Суд вважає, що звинувачення ОСОБА_1 , зазначені у клопотанні щодо усунення недоліків, переходять межі нормальної, допустимої та легітимної критики, є провокативними, недоречними та становлять явну неповагу до суддів та до суду як інституції.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання судової колегії, і мало місце у даній справі - відповідач, визнаючи в актах приймання-передачі та гарантійному листі факт виконання позивачем умов Договору щодо укладення договорів страхування та підтверджуючи надходження сум страхових платежів і зазначаючи суми комісійної винагороди позивачу, гарантуючи їх виплату, у судових засіданнях зайняв протилежну позицію та став стверджувати про відсутність доказів того, що саме за участі позивача укладено низку договорів страхування.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17.

Згідно із ч. 3 статті 44 ЦПК якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Ураховуючи викладене вище, суд визнає подане ОСОБА_1 клопотання щодо усунення недоліків, в такій редакції, виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, а тому клопотання щодо усунення недоліків суд повертає заявнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 ЦПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 відповідно до ухвали суду від 17.04.2025 недоліки у встановлений судом строк не усунув, тому згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України матеріали заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.03.2024 та 31.03.2025 по справі № 754/15239/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю YASNO «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів - вважаються неподаними і повертаються заявнику.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово, в рамках цієї справи, звертався до суду із різноманітними заяви. При цьому в поданих ним заявах також наявні образливі висловлювання в бік суддів та працівників апарату суду.

Указані обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 не керується завданням цивільного судочинства, не зацікавлений у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді справи та висловлює явну неповагу до судді та до суду як інституції.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу, крім іншого, є попередження.

Положеннями ст. 145 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді попередження.

Так з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що подання заявником процесуальних документів з використанням образливих, лайливих слів та погроз, в цьому випадку свідчить про зловживанням ним своїм процесуальним правом. Однак враховуючи, що таке зловживання не призвело до порушення прав та законних інтересів інших учасників справи, вважаю за можливе застосувати до позивача захід процесуального примусу у вигляді попередження, який на думку суду буде достатнім для того, щоб не допускати подібних зловживань в майбутньому.

Керуючись 43, 44, 185, 143, 144, 154, ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.03.2024 та 31.03.2025 по справі № 754/15239/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю YASNO «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів - вважати неподаною та повернути заявнику.

Застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 28.04.2025.

Суддя В. В. Бабко