Справа № 727/3323/25
Провадження № 2/727/995/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Гелка А.С.

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

Посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.04.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із матір`ю.

У подальшому, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.05.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 550 гривень щомісячно, починаючи з 01.06.2014 року до досягнення дітьми повноліття.

На даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дітей.

Так, матеріальний стан позивача погіршився, що зумовлене збільшенням витрат на утримання дітей у зв`язку із збільшенням віку та станом здоров`я дітей, оскільки в обох доньок виявлено ураження центральної нервової системи та вони постійно потребують медикаментозного лікування та проходження реабілітації, занять з психологами та логопедами, що підтверджується висновками ЛКК №80 та №81 від 25.02.2025 року.

З огляду на зазначене, визначений розмір аліментів у сумі по 550 гривень на кожну дитину в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму є недостатнім для матеріального утримання дітей.

Окрім того, з часу призначення розміру аліментів у відповідача матеріальний стан значно покращився. Він займається сільським господарством, обробляє землі та вирощує зернові культури, які в подальшому реалізує. Також, у 2017 році ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведені зміни матеріального стану одержувача аліментів та матеріального стану платника аліментів, з метою захисту інтересів дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, просила збільшити розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Ухвалою суду від 28.03.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем було подано відзив на позов. У відзиві ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог. Зазначив, що не працює, у зв`язку з чим не має змоги сплачували аліменти у розмірі, запропонованому позивачем. Аліменти в розмірі 5000 гривень є для нього надмірними, що призведе до створення заборгованості зі сплати аліментів на двох дітей.

Окрім цього, відповідач вказував на те, що має на утриманні ще одну малолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого сплачує аліменти у сумі 3330 грн. 75 коп.

Щодо придбаної квартири АДРЕСА_1 пояснив, що власних коштів на придбання житла у нього не було. Фактично квартира придбана за кошти його батька, який протягом тривалого часу проживав в Іспанії.

Також посилався на те, що проживає з батьками, які є пенсіонерами та потребують стороннього догляду. Його батько ОСОБА_7 має діагноз: церебральний атеросклероз, виражена енцефолопатія, виражена деменція.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в заяві обставини. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Зазначив, що ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньок у максимальному розмірі по 3000 гривень щомісячно. У більшому розмірі сплачувати аліменти він змоги не має, оскільки сплачує аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі понад 3000 гривень та не має постійного офіційного джерела доходів. Квартира, набута ним у власність у 2017 році, була придбана за кошти його батька, оскільки власних заощаджень у нього не було. Також пояснив, що позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з доньками, яких він утримувати не відмовлявся.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.04.2015 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їх батьками, згідно свідоцтв про народження, є: мати ОСОБА_8 , батько ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Як було встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.05.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 550 гривень щомісячно, починаючи з 01.06.2014 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.8-9).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося матеріальне становище платника, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

У якості підстави звернення до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивач посилалася на те, що в обох доньок виявлено ураження центральної нервової системи та вони постійно потребують медикаментозного лікування та проходження реабілітації, занять з психологами та логопедами, що підтверджується висновками ЛКК №80 та №81 від 25.02.2025 року (а.с.16-17). Окрім того, з часу призначення розміру аліментів у відповідача матеріальний стан значно покращився. Він займається сільським господарством, обробляє землі та вирощує зернові культури, які в подальшому реалізує; у 2017 році набув у власність квартиру АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ст.182 СК України суд враховує, що у відповідача ОСОБА_2 дійсно змінився майновий стан, оскільки 27.07.2017 року останній набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2025 року (а.с.20-21).

Також, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.38), на утримання якої батько щомісячно сплачує аліменти у розмірі 3300 грн. 75 коп. (а.с.37).

Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_2 проживає разом із батьками пенсіонерами похилого віку ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та доглядає за ними (а.с.30,31, 40).

Одночасно, суд враховує, що у малолітніх доньок відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено ураження центральної нервової системи та вони постійно потребують медикаментозного лікування та проходження реабілітації, занять з психологами та логопедами (а.с.16-17).

Суд наголошує, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька, так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути на утримання малолітніх доньок сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Таким чином, враховуючи вищенаведені зміни матеріального стану одержувача аліментів та матеріального стану платника аліментів, з метою захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, слід збільшити розмір аліментів на утримання дітей до 3500 (трьох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 189, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.05.2014 року у справі №727/3389/14, змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено та складено 30.04.2025 року.

Головуючий суддя: _________________ Одовічен Я.В.