Справа № 455/145/25
Провадження № 2/455/255/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Сенета Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/145/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

24.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9685733 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 5000,00 гривень.

Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не погашається, проценти за користування кредитними коштами позичальником не сплачуються, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість.

22.01.2024 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" було укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором.

16.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 16500,00 гривень, з яких 5250,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11250,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідачка порушила норми законодавства та умови кредитного договору.

На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідачки в свою користь заборгованість в розмірі 16500,00 гривень, а також суму понесених судових витрат.

Ухвалою судді від 27.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 09 годину 10 хвилин 27.02.2025 року.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року судове засідання відкладено на 09 годину 10 хвилин 01.04.2025 року.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року витребувано інформацію у АТ КБ «Приватбанк», судове засідання відкладено на 11 годину 00 хвилин 25.04.2025 року.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача Тараненко А.І. просить розгляд справи без його участі та ухвалити заочне рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачка повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином (а.с.178).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Судом встановлено, що 30.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9685733 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 5000,00 гривень. Договір укладено в електронній формі (а.с.36-43).

Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5000,00 гривень строком на 120 днів зі сплатою 2,5 % процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.

Відповідачка взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України.

22.01.2024 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" було укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с.98-106)

16.08.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС (а.с.121-130).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16500,00 гривень, з яких 5250,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11250,00 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с.140-141).

Вказані обставини свідчать про те, що на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору №00-9685733 від 30.09.2023 року і саме йому належить право вимоги до відповідачки.

Відповідно до виписки з особового рахунку борг ОСОБА_1 по даному кредитному договору становить 16500,00 гривень.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення нею його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідачка, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула.

При цьому, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів за договором кредитної лінії №00-9685733 від 30.09.2023 року в розмірі 5000,00 гривень, однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» розрахувало заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту в розмірі 5250,00 гривень, включивши в цю суму, крім тіла кредиту в розмірі 5000,00 гривень, комісію за надання кредиту в розмірі 250,00 гривень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов договору кредитної лінії №00-9685733 від 30.09.2023 року свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 250,00 гривень, встановлена в п. 1.5 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року в справі № 524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21.04.2021 року в справі № 677/1535/15, від 21.07.2021 року в справі № 751/4015/15, від 15.12.2021 року в справі № 209/789/15, від 12.04.2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20.07.2022 року у справі № 343/557/15-ц.

Оскільки положення договору кредитної лінії № 00-9685733 від 30.09.2023 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 250,00 гривень суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, відтак, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 250,00 гривень, яка за своєю правової природою не є тілом кредиту, тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідачки за тілом кредиту.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти за користування ними, відтак наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за договором кредитної лінії №00-9685733 від 30.09.2023 року в розмірі 16250,00 гривень.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідачки на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог.

Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7000,00 гривень підтверджується договором про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року та додатковою угодою до нього № 11 від 22.11.2024 року, актом прийому-передачі наданих послуг (а.с.73-77).

Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, послуги надані адвокатом є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Виокремлення адвокатом «вивчення матеріалів справи» (1000,00 гривень), «підготовка запитів та клопотань» (1000,00 гривень) як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки та складання позовної заяви», а тому визначення оплати на суму 2000,00 гривень має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, ціни на ринку адвокатських послуг, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 5000,00 гривень, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-282, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", юридична адреса: м.Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс 2005, поштовий індекс 02090, , заборгованість за кредитним договором №00-9685733 від 30.09.2023 в розмірі 16250 (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", юридична адреса: м.Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс 2005, поштовий індекс 02090, , судовий збір у розмірі 2385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень 69 копійок та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 30.04.2025 року.

Суддя Пошивак Ю.П.