Справа № 159/8421/24
Провадження № 2/159/390/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Лесика В.О.,

з участю секретаря судового засідання Куптій Ю.В.,

представника позивача Голярчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У грудні 2024 року Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" (далі позивач, Банк) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № б/н від 18.06.2021 року в розмірі 1046498,10 грн., що складається з: 88096,17 грн. заборгованості за тілом кредиту; 16552,93 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач 18 червня 2021 року отримав від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на строк 12 місяців з подальшою пролонгацією, з процентною ставкою 40,8% річних. Власним підписом останній засвідчив свою згоду на те, що підписана ним Анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Паспорт споживчого кредиту складає між ним та банком кредитний договір. Незважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконав, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг, сума якого заявлена до стягнення.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позову.

Зокрема, відповідач вказує на те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Окрім цього, зазначає, що позивач не надав жодного обґрунтування з приводу зміни процентних ставок за вказані періоди, не надав доказів погодження вказаних змін з відповідачем та доказів щодо повідомлення повторної підвищеної відсоткової ставки, оскільки нараховані банком відсотки є завищеними, оскільки застосована позивачем в період з 01.06.2022 процентна ставка становила 3,4 % замість 1,74 %. Вважає, що заявлена банком заборгованість у частині тіла кредиту фактично містить приховані нараховані відсотки , що спотворює реальну суму боргу. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову.

У поданих до суду представником позивачем відповіді на відзив від 10.03.2025 року та відповідачем запереченнях на відповідь на відзив від 13.03.2025 року учасники справи підтвердили власну правову позицію, не погодившись із доводами протилежної сторони.

Рух справи в суді.

Позовна заява подано до суду 17.12.2024.

18.12.2024 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача.

17.01.2025 року отримано повідомлення про останнє відоме місце реєстрації відповідача.

Ухвалою судді від 29.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході судового розгляду представник позивача позов підтримала з підстав викладених у ньому та просить його задовольнити.

Відповідач , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у позові просять відмовити з підстав викладених у відзиві на позов та в запереченнях на відповідь на відзив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» у АТ КБ «Приватбанк». Відповідач підтвердив, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також між сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено умови для кредитних продуктів: картка «Універсальна», «Універсальна Голд»,а також узгоджено реальну річну процентну ставку за користування кредитними коштами та за порушення умов кредитування.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.06.2021 року станом на 12.11.2024 року заборгованість складає у розмірі 104649,10 грн, з яких: 88096,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16552,93 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статі 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статі 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

Частиною 2 статі 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статі 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ Приватбанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статі 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статі 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання послуг від 18 червня 2021 року, яка містить підпис останнього, умови кредитування були визначені.

Зокрема, максимальний ліміт кредитування - 50 000 грн. для карт Універсальна, 75 000 грн. для карт Універсальна Голд, тип та розмір процентної ставки - 42,0 % річних для карт Універсальна, 40,8 % для карт Універсальна Голд, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 84,0 % річних для карт Універсальна, 81,6 % річних для карт Універсальна Голд.

Тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

Згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку заборгованості за договором №б/н від 18.06.2021 року станом на 13.11.2024, за період 01.04.2022 -12.11.2024 убачається, факт отримання відповідачем кредитних коштів та активне користування ними.

Із цієї виписки чітко вбачається, що відповідачем здійснювалась часткові оплати заборгованості, що свідчить про те, що відповідач визнав, що отримав кредитні кошти, користувався ними та здійснював певні оплати для погашення кредитної заборгованості.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача, відповідно, лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Як убачається із матеріалів справи, окрім копій Заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», Паспорту споживчого кредиту, позивач на обґрунтування своїх вимог надав до суду також розрахунок заборгованості за кредитним договором та копію виписки за договором відповідача.

Натомість, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що нарахування заборгованості не відповідає дійсності. Окрім того, доказів, які б підтверджували виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором б/н від 21.06.2021 перед АТ КБ «Приватбанк» суду не надано.

Отже, надані позивачем копії банківської виписки з рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, у сукупності, є належними та допустимими доказами у справі, підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитом, яка станом на 12.11.2024 року становить 88096 грн., підлягає стягненню з відповідача.

Щодо доводів відповідача ОСОБА_1 про відсутність доказів наявності та розміру заборгованості за відсотками , суд зазначає наступне.

Позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами Банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором з огляду на зміст Умов та правил надання банківських послуг та Паспорту споживчого кредиту та , в яких умова щодо процентної ставки погоджена з позичальником під його підпис.

Як слідує із п.1.3 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем у розмірі 40,8 %. За погодженою ставкою банком було нараховано відсотки у розмірі 16552,93 грн

Згідно п. 2.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, загальний розмір кредиту сума коштів, які надані та/або можуть бути надані клієнту на умовах цього договору. Сторони узгодили, що загальний розмір кредиту за цим договором становить розмір кредитного ліміту, встановлений банком клієнту, та який за розміром не перевищує: 50000,00 грн. для карт «Універсальна»; 75000,00 грн. для карт «Універсальна голд»; 100000,00 грн. для преміальної картки Platinum; 200000,00 грн. для преміальної картки World Black Edition; 400000,00 грн. для преміальної картки World Elite; 800000,00 грн. для преміальної картки Infinite; 300000,00 грн. для преміальної картки VISA Signature. При цьому сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз. 1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження із клієнтом.

Згідно п. 2.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, сторони узгодили, що в період строку користування кредитом, клієнт має право змінювати вид кредитної картки. При цьому сторони узгодили, що в такому разі платність за користування кредитом може змінюватися як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, відповідно до діючих Тарифів банку для відповідного типу карток на дату зміни типу картки. При цьому зміна типу картки не потребує додаткового погодження сторонами.

Пунктом 2.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг закріплено, що кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту та рахунку клієнта на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта з урахуванням законодавства та внутрішньобанківських документів.

Пунктом 2.1.1.2.8 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг закріплено, що розмір кредиту, реальна річна відсоткова ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення відсоткової ставки зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п.п. 2.1.1.2.10, 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану відсоткову ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах банку та Паспорті споживчого кредиту. В разі прострочення зобов`язань за Договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної відсоткової ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту.

Згідно п.п. 2.1.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, клієнт зобов`язаний здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених п.п. 2.1.1.3.1., 2.1.1.3.2 цього договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у?ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до?ст. 1048 цього Кодексу.

За приписами ч. 1?ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до?ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд зазначає, що, як вже вказувалось вище, процентна ставка по кредиту зазначена у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також Паспорті споживчого кредиту, підписаними особисто ОСОБА_1 , та у яких, крім того, встановлені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути таку його складову, як заборгованість за простроченими відсотками в сумі 16552,93 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг на картки: «Універсальна», «Універсальна Gold» з Умовами та правилами надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом, Паспорт споживчого кредиту на кредитні продукти: Картка Універсальна, Картка Універсальна Gold, Картка Platinum, Картка МС World BlackEdition, Картка Visa Signature, Картка MC WorldElite, Картка Visa Infinite.

Таким чином, шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також Паспорта споживчого кредиту, ОСОБА_1 засвідчив, що саме ці умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Отже, суд доходить висновку, що стороною позивача доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Тому, суд вважає, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримано вимог, передбачених ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Крім того, суд враховує, що даному випадку ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, починаючи з наступного дня отримання кредитного ліміту у червні 2021 року, витрачав ці кредитні кошти, при цьому сплачуючи відсотки за користування ними, що свідчить про погодження відповідачем із визначеними Банком умовами кредитування, з якими останній був ознайомлений 21.06.2021 року. Відповідно, у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо сплати відсотків за користування грошовими коштами, отриманими у кредит від позивача.

Дійшовши висновків щодо вказаних обставин, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також на підставі вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення, в примусовому порядку, з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками у сумі 16552,93 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про відсутність доказів наявності та розміру заборгованості та прострочених відсотків спростовуються тим, що відповідачем власноручно підписано Умови та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та Паспорт споживчого кредиту, в яких зазначені умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання, відсотків за користування кредитом.

За таких обставин та враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості в тому числі і та простроченим відсотками відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 88096,17 грн. та за простроченими відсотками в розмірі 16552,93 грн., відповідає умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а тому такі вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 546, 625, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.06.2021 року в сумі 104649,10 (сто чотири тисячі шістсот сорок дев`ять грн. 10 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн.40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , МФО 305299, рахунок № НОМЕР_1 , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського,1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий: В.О.Лесик