Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/356/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/356/24,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ ПОЛІССЯ»,

предмет позову визнання відсутнім права оренди,

представник позивача Ковальчук І.М.,

представник відповідача Розанова О.З.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу.

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ТОВ «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ ПОЛІССЯ» адвокат Розанова О.З. подала до суду заяву про зупинення проваження у справі № 677/356/24 до перегляду судових рішень у справі №357/15390/23 Другою судовою палатою Касаційного цивільного Суду.

Заяву обґрунтовує тим, що Верховним судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2025 року у справі за №357/15390/23 відкрито касаційне провадження з підстав зокрема відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: норми другого речення частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» у редакції Закону України від 05 грудня 2019 року № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», що набрав чинності 16 січня 2020 року, а саме - чи підлягає вона застосуванню до договорів оренди землі, які були укладені до моменту набрання нею чинності і діяли на цей момент, в силу безпосередньої дії в часі цієї норми.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача Розанова О.З. клопотання підтримала, просила задовольнити, посилаючись на те, що правовідносини у даній справі, та у справі № 357/15390/23 є подібними, а тому є підстави для зупинення провадження у справі до перегляду судових рішень у справі №357/15390/23 Другою судовою палатою Касаційного цивільного Суду.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Ковальчук І.М. щодо задоволення клопотання заперечила, вказала, що у справі, яка знаходиться на розгляді Верховного Суду на вирішення ставиться питання про застосування положень Закону України «Про оренду землі» у редакції Закону України від 05 грудня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», разом з тим відповідні законодавчі положення були безпосередньо включені сторонами в договір оренди землі від 21.09.2016 при укладені 05.10.2021 додаткової угоди, а тому правовідносини у справах не є подібними.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи справи, суд доходить висновку про таке.

Згідно з вимогами п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Судом встановлено, що ухвалою від 01.04.2025 року справа № 357/15390/23 прийнята Другої судової палати Касаційного цивільного суду до розгляду через відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

норми другого речення частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» у редакції Закону України від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», що набрав чинності 16 січня 2020 року, а саме - чи підлягає вона застосуванню до договорів оренди землі, які були укладені до моменту набрання нею чинності і діяли на цей момент, в силу безпосередньої дії в часі цієї норми;

частини першої статті 641 ЦК України, частин другої, третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме щодо того, чи є обов`язковою наявність підпису орендаря у проекті додаткової угоди до договору оренди землі щодо його поновлення зерна, який надсилається відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі», та чи є надсилання орендарем листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, що підписаний його уповноваженою особою (а також скріплений печаткою у разі, якщо орендар є юридичною особою) та до якого долучається проект додаткової угоди, що не містить його підпису, достатнім вираженням його наміру укласти договір оренди землі на новий строк відповідно до положень частини першої статті 641 ЦК України;

частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме щодо того, чи можна стверджувати про недосягнення сторонами договору оренди землі домовленості щодо його укладення на новий строк у випадку, якщо орендодавець взагалі не розглянув відповідну пропозицію орендаря і запропоновані у ній умови та не оцінював їх на прийнятність, а ухилився від цього;

частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме щодо того, по-перше, чи має ця норма імперативний характер для сторін договору оренди землі і чи можуть сторони відступити від неї, передбачивши надання орендодавцем заперечень щодо поновлення договору на новий строк в інший строк, ніж передбачений цією нормою, по-друге, чи може вважатися запереченням у розумінні частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відповідний лист, що був направлений орендодавцем до моменту отримання пропозиції орендаря укласти договір оренди землі на новий строк у порядку частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2025 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) зазначила, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Велика Палата Верхового Суду звертає увагу на те, що слово «подібний» в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова). Тому термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. При цьому, Велика Палата зауважила, що не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин, таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Враховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин) Велика Палата Верховного Суду вважала за потрібне конкретизувати висновок про те, що така подібність означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу правовідносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин.

Конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Виходячи з викладеного, проаналізувавши справу № 357/15390/23 та позовні вимоги даної справи, суд доходить висновку про відсутність подібності правовідносин у вказаних справах, а тому підстави для зупинення провадження у справі № 677/356/24 відсутні, у зв`язку з чим, клопотання представника відповідача Розанової О.З. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.252,253,278,353ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТІНЕНТАЛ ФАРМЕРЗ ПОЛІССЯ» Розанової Ольги Зіновіївни про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 29.04.2025.

Суддя Р. В.Вознюк