КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/5441/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року в складі судді Арапіної Н.Є.,

встановив:

23.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дніпровський ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Шеремета Ю. М. від 23.02.2015 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.

Скарга обґрунтована тим, що 23 квітня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14серпня 2009 року по справі №2-746/1-09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новобудова» боргу в сумі 5 771, 17 грн, державного мита 57,71 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн, витрат на опублікування оголошенні в пресі - 420 грн, всього 6 278,88 грн.

23.02.2015 головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Шереметом Ю. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа на виконання вказаного судового рішення.

Копію вказаної постанови їй надіслано не було.

Про існування виконавчого провадження НОМЕР_1 стало відомо випадково, в жовтні 2023 року, під час прийому державного виконавця Єзерської А. М.

В подальшому, а саме 15.11.2023, під час прийому у в.о. начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) нею було встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2015 державним виконавцем прийнято без законних підстав для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводила, що про порушення свого права вона дізналася саме 15.11.2023 під час прийому у в.о. начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) та протягом десяти днів подала скаргу на дії та рішення державного виконавця.

Якщо суд вважатиме, що строк на оскарження постанови від 23 лютого 20125 року про відкриття виконавчого провадження пропущено, просила пропущення строк у на оскарження постанови вважати з поважних причин.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто заявниці.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником при зверненні зі скаргою до суду пропущено встановлений ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденний строк для її подання та в клопотанні про поновлення такого строку не зазначено поважних причин.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції слугувало те, що суд першої інстанції не врахував та не надав правової оцінки доводам заявниці щодо її обізнаності про порушене право саме 15.11.2023, під час особистого прийому у в.о. начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), де вона дізналася про те, що постанова від 23.02.2015 є протиправною, оскільки прийнята державним виконавцем за відсутності правових підстав для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року у задоволенні скарги боржниці ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що головним державним виконавцем прийнято виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2010 року по справі № 2-746/1-09 на примусове виконання в межах строків визначених Законом України «Про виконавче провадження».

12.12.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід з підстав грубого порушення норм процесуального права, змову з представником ТОВ «Новобудова» та працівниками Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), відмови у її ознайомленні з матеріалами, які суд мав наміри долучити до справи, не дослідження жодного наданого доказу у справі, що створювало перешкоди встановленню дійсних обставин справи.

Зазначає, що оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено на підробленій основі щодо фактів первинного та повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа. Питання постановлення окремої ухвали щодо фактів грубого порушення норм процесуального права та Закону України «Про виконавче провадження» та направлення її генеральному прокурору для вжиття заходів відповідного реагування судом вирішено не було.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представник ТОВ «Новобудова» 22.04.2025 надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 449 ЦПК України в редакції що діяла на час звернення до суду з даною скаргою, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до положень статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року головним державним виконавцем Шереметом Ю.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2010 року по справі №2-746/1-09.

23.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Шеремета Ю. М. від 23 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, в якій просила пропущення строку на апеляційне оскарження постанови вважати з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною 6 вищезазначеної статті, про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Положеннями ЦПК України визначено обов`язок суду вирішити питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця до вирішення питання про прийняття скарги до розгляду та розгляду її по суті ( постанова Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №418/314/18-ц).

Скасовуючи ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року про залишення скарги без розгляду та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, Київський апеляційний суд в своїй постанові від 28 травня 2024 року зазначав про необхідність надання судом першої інстанції правової оцінки доводам заявниці про те, коли саме вона дізналась про порушення свого права, оскільки від вирішення цього питання залежить можливість розгляду скарги по суті.

Разом з тим, судом першої інстанції вказане питання вирішено так і не було.

Без вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення зі скаргою її розгляд по суті є передчасним.

Оцінюючи доводи заявника про участь у розгляді справи судді, якому було заявлено відвід, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати, що суддя Арапіна Н.Є. при розгляді справи виявляла особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Побоювання ОСОБА_1 щодо відсутності безсторонності у вказаного судді об`єктивно не виправдані.

Натомість незгода заявника із процесуальними рішеннями суду, що прийняті в межах його повноважень, реалізованих згідно з вимогами процесуального закону, не може слугувати підставою для його відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості судді у справі.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року скасувати.

Справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.04.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук